173 
kaldende skaberens, Puluga’s vrede. De tror nemlig paa en høieste- 
gud. Om ham siger de, at han er usynlig, er aldrig født og er udø¬ 
delig. Af ham er hele verden skabt, alle levende og døde ting, und- 
tagen de ondes magt. — Han vredes, naar man begaar synd; han er 
fuld af barmhjertighed ligeoverfor de ulykkelige og elendige. Det er 
ham, som dømmer sjælen effcer døden og forkynder enhver deres, 
skjæbne — enten paradis eller skjærsilden. — De har desuden for¬ 
skjellige legender og historier. —- Man har troet, at disse skulde være. 
resultatet af fremmed indflydelse. Men det fremgaar af Mr. Mang, 
undersøgelse, at der til grund for deres religiøse forestillinger dog 
maa ligge urgamle overleveringer. 
(Sluttes.) Prof. dr. Gustav Guldberg. 
Om biologiske stationer. 
i. 
Deres opgaver og betydning. 
„Naturen u har tidligere indeholdt en artikel af dr. Nan sen, den- 
gang konservator i Bergen, om den zoologiske station i Neapel, det 
vil sige, om den mest storartede af alle eksisterende indretninger af 
denne art, en indretning, som væsentlig skylder en enkelt mands. 
energi sin tilblivelse, og som underholdes ved offentlige bidrag fra de 
fleste europæiske stater. 
Stationen i Neapel er forbilledet for de senere oprettede biolo¬ 
giske stationer, 1 ) som nu findes i samtlige europæiske lande — med 
ganske faa undtagelser, blandt hvilke Norge er den ene. 
Allerede i sin artikel i 1887 udtalte Nansen haabet om, at 
„den tid ikke er fjern, da ogsaa Norge kan bidrage til at realisere. 
Dohrns store plan, at omspænde jorden med et net af biologiske 
stationer", og han sagde videre at „det maa synes paafaldende, at, 
Norge, som ved sine store fiskerier dog i saadan væsentlig grad maa 
være interesseret i havets dyreliv, og som med sin udstrakte kyst og 
b Man kalder dem nu i regelen biologiske ikke zoologiske, stationer, 
da deres arbeide omfatter saavel zoologi som botanik, d. v. s. biologi eller 
læren om den levende natur i det hele. 
