136 
De faste stationers undersøgelsesfelt er altid forholdsvis indskræn- 
ket. Har stationen en liden dampbaad til sin disposition, saa kan 
nok undersøgelsesfeltet strækkes adskillige mile omkring til alle kanter,, 
men det bliver dog altid et noksaa begrænset omraade, fra hvilket 
der med regelmæssighed vil kunne tilføres stationen materiale,, 
og skulde derfor vor kyst gjøres til gjenstand for grundig udforsk- 
ning i zoologisk-botanisk henseende ved hjælp af faste stationer, saa 
blev det nødvendigt at oprette et større antal saadanne, ikke i Bergen, 
Drøbak og Trondhjem alene, men ogsaa indenfor den arktiske faunas 
omraade, i Nordland og Finmarken, hvor der jo ogsaa er fiskeriinte¬ 
resser nok, der kræver videnskabelig udforskning, og hvor saavel fau¬ 
naen som floraen endnu er saare lidet undersøgt, og høist forskjellig 
fra faunaen og floraen paa sydligere bredder. Skal vort land ved 
hjælp a f faste stationer tage den del, som tilkommer det, i udforsk- 
ningen af havlivet, saa paalægger kystens længde os forpligtelser, der 
er større, end vi paa lang tid formaar at opfylde. Dertil er misforholdet 
mellem kystens udstrækning og landets hjælpekilder for stort, thi det gjæl- 
der jo ikke blot om at bygge endel smaa „biologiske hytter“ paa hensigts- 
mæssige steder — selv om man kunde hjælpe sig med det — der 
maa ogsaa videnskabsmænd til, der kan udføre arbeidet, og disse 
videnskabsmænd maa have noget at leve af. Og mon nogen, der 
kjender den norske videnskabelige sultefodringssystem vil indbilde sig, 
at det i en overskuelig fremtid vil lykkes at faa nogen større plan af 
denne art realiseret — at den norske statskasse vil gaa med paa en saa 
udstrakt deltagelse i arbeidet forat „omspænde jorden med et net af 
biologiske stationer “, som kystens udstrækning over 13 breddegrader 
kræver, og udstyre disse stationer med de videnskabsmænd og det 
personale forøvrigt, som er nødvendigt for frugtbart arbeide? 
Man maatte være meget sangvinsk forat tro noget saadant. 
Muligens kunde den bevægelse, som nu er oppe, og den forunderlige 
og høist glædelige kappestrid, som, efter avisernes udtalelser at dømme, 
gjør sig gjældende mellem landets tre største byer, føre til oprettel- 
sen af de to nye biologiske stationer og kanske endog til, at alle 
fire blev udstyrede med et nogenlunde anstændigt statsbidrag. Muli¬ 
gens kunde bevægelsen — skjønt det er tvilsomt nok — føre til, at 
der anvendtes en 60—70 000 kr. paa denne sag og at der skaffedes 
stationerne et aarstilskud af tilsammen en 10—12 000 kr. — men tviler 
