199 
forskjellighed? Akka og Tiki-Tiki fører ofte krig med hinanden og 
lever sjelden i broderlig forstaaelse. 
Eféfolket har en høide, der veksler mellem 1.30 m. indtil 1.50 m. 
Den største del blir ikke høiere end 1.40 m. De taler en særegen; 
dialekt, som ikke hos alle er ensartet; den er et slags ursprog, som 
er bleven fordærvet ved berøring med andre folkeslag. De imellem 
Bomokandi og Nepoko spredte akkaer siger afa, fader, aud sch a, 
moder, owu, vand, opi, ild, abi, pil, teba, bue; hos Monfu heder 
de samme ord få a, na, évu, gusse, kebi, seba. 
Hovedet bedækkes af et meget rigt, rødligt haar, som dog i 
enkelte tilfælder er brunt, kruset, uldet, men aldrig i totter; voksne 
mænd bærer skjæg paa hagen og kinderne, med kun lidet haar iste- 
detfor virkelige snurbarter. De benævner sig med originale og frem¬ 
medartede navne; mændene kalder sig Otikodschi, Njambando, 
Apumodo, og kvinderne Maméri, Immå, Tipekitanga. Fleste¬ 
parten gaar aldeles nøgne, og de, som pleier at bedække bæltestedet, 
tager en remse raat banket træbark, som fortil og bagtil er bundet 
om hofterne med en snor. Kvinderne nøier sig med to mer eller 
mindre store blade ligesom deres moder Eva. De benytter ingen 
smykker; de gifte koner gjennemborer ikke ørene. 
Mændene frier til sine brude, idet de tilkjøber sig hende af hen- 
des fader for en passende stor gave af pile. Enhver familie regjerer 
sig selv og bereder delvis selv sin føde. Ved dødsfald bliver den 
afdødes lig begravet paa det sted, hvor han døde, uden nogen cere- 
moni og uden noget gravminde for fremtiden. De afdødes skygger 
plager ikke de gjenlevende, og smerten har ikke nogen plads i deres 
hjerter — i sandhed en af naturen nedarvet og ikke i nogen skole 
tillært stoicisme! 
De anvender intet lægemiddel, de kjender intet trylleri, de har 
ingen overtro, ja ikke engang noget hekseri. De ved ikke, hvorledes 
de skal antænde ild, og forat forskaffe sig denne, passer de anled¬ 
ningen og lader store og tørre træer brænde og vaager ligesom de- 
gamle vestalinder over vedligeholdelsen af det værdifulde element. u 
Eféfolkets hytter er smaa og neppe istand til at rumme mere 
end to personer. Hos de dverge, der forekommer i Awambalandets 
skove paa høire side af Semliki, indeholder hytterne en eller flere 
smaahytter for de endnu diende børn. Den usle bolig har halvkreds- 
formet udseende, er omtrent iy 2 m. høi og 2 m. bred og bedækkes med 
