200 
de store blade af phrygnnmplanten. Sædvanlig ligger disse hytter spredte 
i skoven eller paa høiderne, sjelden samlede til en landsby. Langs 
floden Teli hersker en høvding Mgalima over en i landsbyer fordelt 
akkastamme. En bolig er hos disse folk dog ofte lnksus og derfor 
ikke almindelig; en stor del familier lever uden saadan beskyttelse 
ved en bæk eller i det tætte buskads. 
Akkaerne bruger med faa nndtagelser ingen lerkar eller trækar; 
en skjærende pil .tjener til kniv; kjødet og bananerne rister de paa 
glødende kul, og ved nærmeste bæk stiller de sin tørst, idet de øser op 
våndet med den hule haand og drikker deraf. De er ikke kanibaler 
eller menneskeædere. I krigene mellem de^ mere storvoksne negerfolk 
benyttes de ofte som hjælpetropper. Mens mambettuerne, sandeh 
og andre efter kampen styrter sig over de overvundne fienders lig og 
døende for at fortære dem, løber de smaa dverge efter frugter og 
rødder. 
Ved kong Munza’s hof levede mange akkaer, men kun som 
jægere efter chimpanser, aber, vildsvin og gazeller. Ved det konge¬ 
lige hof blev der vistnok ikke sjelden serveret ragout af menneske- 
kjød, men denne velsmagende tribut betaltes af de stakkels menfu- og 
mabodestammer. 
De enkelte dvergstammer har en høvding, som modtager sin stil¬ 
ling som arv og udøver efter vane sin magt efter traditionen. Han 
er dommer ved stridigheder, leder jagterne, anfører i streiftogene 
og fører befaling over de bevæbnede i krigen. Han bærer intet ud- 
merkelsestegn paa sin værdighed, fører intet hof, men bliver dog frygtet 
og agtet efter traditionens lov. 
Enhver slags næring er dvergfolket velkommen — kjød af ele¬ 
fanter, bøfler, vildsvin, gazeller — men samtidig lever de ogsaa af 
rotter, græshopper, termiter, slanger og fiske. De kjøber eller stjæler 
bananer og korn, bruger ikke salt og holder ikke høns. Hvis de 
efter en lykkelig jagt er kommet i besiddelse af kjød, saa drager de 
ind i bananskovene og hænger op ligesaa mange stykker kjød paa de 
enkelte træer, hvoraf de har revet ned klaser med bananer.. Deres 
bevæbning bestaar af pile, smaa landser og skjolde. Pilene kjøber de 
af nabostammerne for dyr, som er bleven dræbt paa jagten. Skjoldene 
gjør de selv ved at flette barken af det indiske rør. Skjoldene er 
langagtig ovale, omtrent 60 ctm. høie og 30 ctm. brede. Brugen af 
pile er almindelig; den danner egentlig deres krigsvaaben. Den skik 
