230 
Naar en bladlus har fundet et passende sted, hvor den vil holde-- 
maaltid, saa klamrer den sig fast med de to første benpar, mens den 
lader bagbenene stritte nd til begge sider forat fungere som følehorn 
og melde, om en fiende skulde nærme sig bagfra. Derpaa strækker 
den snabelen ud indtil den træffer paa overfladen af planten og stem¬ 
mer den fast imod denne, hvorefter borearbeidet begynder og det line,, 
tilspidsede sugehaar føres ned i planten, dels i mellemrummet mellem 
Fig. 3. Sugeapparatet af en blad¬ 
lus indboret i en plantestengel. 
(Sterkt forst.) 
cellevæggene, igjennem den temmelig faste subsfans, (cellestof) som op- 
fylder dette, dels tværs igjennem cellevæggene og de vandfyldte^ 
hulrum. 
Sugehaaret er uendelig meget finere end det fineste menneske- 
haar, men alligevel formaar dyret at bore det ind igjennem plante- 
stængler, som er saa haarde, at vi aldrig kunde tænke paa at faa. 
andet end en metaltraad til at trænge ind i den og da maatte endog den. 
