235 
gende tufbænk, noget spor af disse to træsorter, hvorfor jeg tror, der 
er grund til at antage, at disse træ er ikke har vokset ved Leine i de 
tider, da tufdannelsen fandt sted. 
Under denne øverste tufbænk findes et grønliggraat grusblandet 
ler uden forsteninger, 4 ctm. mægtigt, og derunder en gulgraa jord- 
agtig og kun delvis haard tuf af ringe mægtighed (indtil 3 ctm.). 
I de haarde dele af dette lag fandtes furebar, men sparsommere end 
i den øvre bænk, og mindre og kortere og smalere end i den oven¬ 
for beskrevne furetuf. Da dette er gjennemgaaende regel, tyder det' 
paa, at furen har vokset under andre klimatiske forhold end senere. 
Dette bestyrkes ogsaa derved, at man i dette lag sammen med fure¬ 
bar, foruden en del andre blade, ogsaa finder i mængde de let gjen- 
kj endelige blade af dryas octopetala, en af vore smukkeste fjeldblom- 
ster med anselige hvide kroner og smaa, paa undersiden sølvhvide, 
læderagtige blade, der har form omtrent som et egeblad. Dryas fin¬ 
des nu ikke længer i lien, men har trukket sig tilbage til fjeldegnene. 
Den findes i tuffen side om side med furebarene, men som ovenfor 
sagt kun i et ganske tyndt lag og hverken ovenfor eller nedenfor. 
I de dybere lag findes heller ikke furen, og vi kan derfor slutte os 
til, at dryas vokste ved Leine, dengang da furen holdt paa at ind- 
vandre, og stedet laa øverst i furebeltet. Da fureskoven blev tættere,. 
gik dryas tilgrunde. 
Disse to sidst omtalte lag, lerlaget og dryas- laget, især det første, 
tyder paa en tid med ringe nedbør, hvori tufdannelsen, sandsynligvis 
gjennem mange aarhundreder, var aldeles afbrudt, fordi kilderne ud- 
tørrede ligesom i vore dage. 
Under den løse dryas- tuf stødte hakken atter paa en fast bænk 
af tuf, som vi med megen spænding gav os til at undersøge. Den 
viste sig at være 45 ctm. mægtig og var dannet af gulgraa skifrig 
tuf, som især i de øvre lag er aldeles fuld af utallige blade af løv-- 
fældende træer og buske, fjeldbirk (betida odorata ), asp (populus 
tremula), forskjellige vidiearter (salices), snegle og andre rariteter. 
Men i denne tuf fandtes i liundreder af haandstykker ikke et eneste; 
spor af furen eller.af Dryas. Bænken er, ligesom furetuffen, nedtil 
delvis løsere, bladene bliver mindre talrige, og i bunden findes den 
samme vakre moseart som i bunden af fnretuflaget. Blade af birk 
findes selv i de ældste lag; skjønt bladene i denne tufbænk er utal- 
