237 
forholdene er ved Leine, gives der efter min mening hellerikke nogen- 
somhelst anden mulig forklaring. De to tufbænke viser sig ogsaa 
derved som selvstændige dannelser fra to adskilte tidsrum, at de, hvor 
udglidning af den bratte lerbakke har fundet sted, ligger løse ned- 
igjennem lien hver for sig. De løse tufblokke var dels ren furetuf, 
dels birk og vidietuf, undertiden med en tynd skorpe af dryastuf 
øverst og spaltningen tinder altsaa sted ved det grønlig graa ler. 
Den historie, som tuffen ved Leine førtæller, er saaledes' tydelig 
og klar og kan ikke misforstaaes. 
Først har vi en tid med megen nedbør, kjøligt veirlag og isbræ 
i den øvre del af Gudbrandsdalen. Den bræ, som dannede jøkelleret 
ved Leine, kom sandsynligvis fra Jotunfjeldene, thi Sjodalen og Otta- 
dalen munder ud i Gudbrandsdalen ikke langt ovenfor Kvam. Men 
bræen svandt, ,og veirlaget bedredes under vekslende tørre og fugtige 
tider. Efterat bræen var smeltet, har vi først merker paa en tør tid 
uden tufdannelse, hvorunder det jernholdige ler afsattes. Saa begyndte 
kilderne at springe rigelig og tuf at dannes; vi ser en frodig birkeli 
med asp og vidier, men ingen barskov og ingen kuldskjære løvtræer. 
Saa fulgte en tør tid med liden og senere ingen tufdannelse. JDryas 
vokste ved den øvre grænse af stedets første fureskov, og snart tør¬ 
rede kilderne ud, og det grønlig graa ler afsattes. Saa begyndte 
atter regnen at strømme rigeligere og kilderne at danne tuf, men 
denne gang vældede de ikke frem i en lysegrøn vidie- og birkeli, men 
i en dyster fureskov. Og nu er kilderne atter udtørrede, og gran 
og lavlandsbirk er indvandret; den sidste vokser endog i selve lien, 
hvor tuflagene findes. 
Dette er den samme rækkefølge, som vi finder i vore torvmyre. 
Men myrene i det sydlige Norge viser os flere vekslinger end tuffen 
ved Leine. Thi isen svandt i de sydlige lavlande længe førend den 
forlod fjelddalene. Det er lærerigt at sammenstille lagfølgen ved 
Leine med et fuldstændigt snit gjennem en sydskandinavisk torvmyr, 
saaledes som jeg har meddelt i tidligere opsatser og først i „Tids¬ 
skrift for populære Fremstillinger af Naturvidenskaben u (Kjøbenhavn, 
1878). En saadan sammenstilling viser, naar de samtidige lag stilles 
i samme linie: 
