269 
set var leveret ved utvilsomme forsøg. Det er det imidlertid, og en 
stadig bekræftelse paa disse forsøgs resultat har man i betragtningen 
af sygdommens optræden, f. eks. nede paa Jæderen. Der som andre 
steder herjer knækkesygen udelukkende i de plantninger, der er gjen- 
nemvoksede med smaat aspekrat, eller hvor der er asp lige i nærheden; 
overalt ellers mangler den aldeles. Og vilde man af en af de syge. 
plantninger fjerne alt, hvad der heder asp, saa vilde ved denne isand- 
hed høist eiendommelige fremgangsmaade, fu re planterne befries for 
en farlig sygdom. 
Endnu adskillige andre sygdomme forekommer i vore plantninger,, 
saaledes en, der her ved' Bergen, som overalt ellers paa vestlandet. 
har totalt ødelagt det smukkeste af de hertil indførte udenlandske. 
naaletræer, den saakaldte østerrigske fure med dens de eimet erlange, 
mørke naale. 1 ) Den maa vi, ligesom lærken, opgive at plante og vor 
eneste trøst faar være, at det er gaaet akkurat ligedan i Danmark 
og tildels i Tyskland. De træer, som har vist sig modstandskraftigst 
mod sygdomme er, foruden den norske gran, der dog paa de fleste 
steder vokser langsomt, to indførte træer, hvidgranen og busk- 
furen og især denne sidste. Skulde jeg faa lov til at udtale en 
mening om, hvorledes vore plantninger burde fortsættes, saa vilde den 
gaa ud paa, at hvor der skal plantes naaleskov, der skal der plantes, 
buskfure. Er buskfureskoven, som faar være i fred for næsten alle- 
slags sygdomme og plager, blevet stor, saa kan den give ly for andre 
naaletræer, og plantes de indimellem buskfur erne, saa vil sygdommene 
være af langt mindre betydning for plantningernes trivsel end naar 
bestanden er bare jævngamle træer af samme sort. 
Dr. J. Brunchorst. 
K o r a I r e v e n e. 2 ) 
J or do verfladens nuværende skikkelse er resultatet af to hinanden 
modvirkende kræfter: en bjergdannende og en nivellerende, og enhver 
af disse kræfter er atter sammensat af flere komponenter. Den bjerg- 
3 ) Soppen er først beskrevet og afbildet i museets aarsberetning for 1888., 
2 ) Af dr. R. von Lendenfeld i Innsbruck. 
