299 
frem dernede i den trange fjelddal, hvem skulde da ane, at denne is. 
i ganske væsentlig grad er forskjellig fra den, som man paa en klar 
vinterdag ser blank og speilende paa den stille indsø eller ved den 
fossende elv. Selv den geologiske hammer, der jo bringer mange 
skjulte ting for dagen, aabenbarer i dette tilfælde intet; begge slags, 
is viser sig sprød. Hvis derimod et stykke vandis og et stykke 
bræis udsættes for en temperatur af nogle faa varmegrader, vil der 
meget snart vise sig en væsentlig forskjel. Het første undergaar en 
ganske jevn afsmeltning og holder sig fremdeles klart, gjennemsigtig. 
Det andet undergaar ogsaa en afsmeltning, men der viser sig snart 
en hel del striber, og elterhaanden opløser det sig i en mængde større-, 
og mindre korn, der ved en optisk undersøgelse viser sig at bestaa. 
af ligesaamange enkelte iskrystaller. Undersøges disse korn i de for¬ 
skjellige dele af en bræ, viser der sig et merkeligt forhold: ved en; 
isbræs øvre ende er de som regel meget smaa, fra nogle faa millimeter 
i tversnit op til nøddestørrelse; nedover vokser de, og ved den nedre, 
ende har de ofte et tversnit op til en decimeter og mere; almindelig 
er de her af størrelse som et eg op til nævestørrelse. Paa en varm, 
sommerdag foregaar der ofte en opsmuldren paa bræens overfiade, og 
man kan da se større hauger, der bestaar af saadanne løse iskorn.. 
Ved en vandring henover bræen vil man meget snart se, at der, baade, 
langs efter den og tvers over, strækker sig en hel mængde lysere- 
baand gjennem den ellers noget mørkere bræis; disse antages dannet 
paa den maade, at sne har fyldt tidligere tilstedeværende sprækker., 
I de store sprækker, som ofte findes paa isbræerne, har man anled¬ 
ning til at iagttage en lignende veksling af lysere og mørkere lag 
ogsaa i vertikal retning. 
Naar man befinder paa en saadan isbræ, aner man mindst. 
af alt, at den bevæger sig. Denne bevægelse er imidlertid meget 
langsom og taaler ingen sammenligning med den, som professor 
Helland angiver fra Grønland, en bevægelse af indtil et snes 
meter i døgnet. Jeg kan ikke angive den i tal, men tror at 
komme sandsynligheden nær ved at angive den midlere bevægelse, 
der er fundet ved alpine bræer, en bevægelse, som professor Heim. 
sammenligner med bevægelsen af spidsen paa et almindeligt lommeurs. 
timeviser. Denne bevægelse hos bræeme har været forklaret paa for¬ 
skjellig maade. Mens nogle forskere har angivet som aarsag den tid¬ 
ligere nævnte størrelsetilvekst hos iskornene, har andre fundet den i 
