302 
Atollerne er kegleformige med tiltagende steilhed nedenfra opad, 
\mdersøiske bjerge, hvis top knn rager nogle faa meter op af våndet. 
Atolbjerget er altsaa ligesaa høit som havet er dybt paa det 
^sted, hvor det findes. og mange atoller har en meget anseelig høide. 
Det kegleformige bjerg er afstnmpet oventil, og i endefladens 
'midte iagttager man en let, skaalformig indsænkning paa 60—150 m. 
“dybde. 
Den ophøiede rand omkring denne rager helt eller delvis op over 
høieste vandstand. I første tilfælde har vi en ringformig ø med en 
paa alle sider lukket lagune, mens i sidste tilfælde en eller flere kana- 
der danner en forbindelse mellem lagunen og det udenforliggende hav. 
Ved srnaa atoller er ringvolden temmelig hyppigt helt lukket, 
mens volden som regel er mere og mere afbrudt, jo større atollen er. 
Lagunens bund er dækket med kalkafsætninger, som af regnvandet er 
skyllet ned fra revets rand, og i lagunen selv trives en mængde for¬ 
skjellige slags koraller. Disse danner vel hist og her mere vidstrakte 
grupper, men mangler dog ogsaa paa mange steder, særlig paa saa- 
danne, hvor let bevægeligt slam og sand dræber dyrene. Skraanin- 
■gen fra randen mod lagunens midte er meget svag. 
Den flade, ringformige ø’s vegetation naar næsten til lagunens 
rand. Ikke sjeldent ligger palmernes rødder blottede og rager frit 
frem af den steile, undergravede strandvæg. Pytter og sumpe træffes. 
'ofte ved lagunens rand. 
Atollen har et tvermaal af 500—20 000 m. I alle tilfælde er 
ringen meget smal, aldrig mere end nogle hundrede meter, og rager 
kun nogle faa meter opover høieste vandstand. Ringens ydre rand 
har et fra den indre meget forskjelligt udseende. Paa den ydre rand 
strækker ikke træerne sig helt ned til stranden, men der ligger altid 
nærmest havet en svagt skraanende rand af hvid koralsand. En under- 
søisk, kun lidet under laveste vandstand liggende og af mange kløfter 
gjennemfuret flade strækker sig med svag skraaning fra øen ud mod 
det aabne hav. Plateauet ender med en i begyndelsen meget steil 
styrtning udad, hvorefter bunden sænker sig jevnere og jevnere udad. 
De revbyggende koraller trives særlig paa plateauets ydre rand.. 
Ivommer man paa mere end 50 m. dyb, finder man bunden. dækket af 
brudstykker af døde koralskeletter. Disse, som samler sig ligesom 
•en ur rundt om koraløen, forvandles meget snart og ki.ttes sammen 
