305 
korallerne har en yppig vekst, opløser sig hurtigere end den afsættes. 
Det er klart, at disse to antagelser gjensidig udelukker hverandre, og 
at Murrays theori altsaa maa ansees som modbevist. 
Lad os vende tilbage til Darwins theori. 
Strandliniens forskyvning vedvarer, og atollen vokser opad i 
samme maal som forskyvningen finder sted. Ovenfor har vi seet, at, 
særlig ved de større atoller, er som regel ringvolden gjennembrudt af 
dybe kanaler, og det kan let hænde, at kanalernes bund, ved en ved¬ 
blivende niveauforandring sænkes ned til et saadant dyb, at de rev- 
byggende koraller ikke længere • kan trives der. De sterke strømnin- 
ger, som ved ebbe -og flod indtræder i disse kanaler, som forbinder 
lagunen med det aabne hav, feier bort alt sediment og holder dem 
aabne. Det kan vel ogsaa hænde, at disse kanaler, idet de stadig 
bliver bredere, tilslut opløser ringvolden i en krans af øer. Hver 
af disse kan nu atter ved en fortsat niveauforandring blive til en liden 
atol, og derfor finder man ogsaa hyppig ringe af smaa atoller f. eks. 
Mahlos-mahdov-atollen, Maledivernes arkipel o. fl. Saadanne ringe af 
atoller er for det meste langstrakte, ovale, og det samme er tilfældet 
med de smaa, sekundere atoller, af hvilke de er sammensatte. De er 
ordenteret i samme retning som hele gruppen, hvad der tyder hen paa, 
at atollens form er betinget af havstrømninger. Yi træffer nu i de 
tropiske egne, hvor der synes at have fundet en niveauforandring sted, 
en stor mængde voldrev og atoller, som for den største del bestaar 
af strukturløs, mere eller mindre til dolomit overgaaet koralkalk. 
Yi kan vel ikke antage, at* den forrykning i forholdet mellem 
hav og land, som har givet anledning til revenes dannelse, har fundet 
sted i samme grad i alle dele af verdenshavet, men maa forudsætte, 
at forskyvningen har Været lokal, og at den er hidført ved sænknin- 
ger inden begrænsede omraader. Den geologiske bygning af Indiens 
sydvestkyst og Australiens nordostkyst henpeger ogsaa virkelig paa 
sænkninger. 
Disse sænkningsfelter bærer nu mægtige, steile, submarine kalk- 
bjerge, som naar op til havets overflade. Det er voldrev og atol- 
grupper: mindestene over sunkne strandlinier og bjergkjæder. 
Geologien lærer os, at der i tidligere jordperioder har levet ko¬ 
raller, som efter al sandsynlighed førte en lignende levevis som de 
nulevende koraller. Der maa vel da ogsaa i tidligere jordperioder 
20 
