310 
fremgangsmaade skulde man kunde udvinde et særdeles rent aluminium,, 
men methoden anvendes dog især til fremstilling af legeringer, idet. 
man paa bunden af diglen anbringer en vis mængde kobber eller jern r 
med hvilket det udskilte metal forbinder sig. Efter denne methode 
fremstilles der for tiden mere end et ton aluminium pr. dag, men 
dette er dog langt mindre rent end det, som fremstilles ved hjælp af 
natrium og indeholder især noksaa betydelige mængder jern, kisel og 
kulstof, det sidste sandsynligvis i kemisk forbindelse med aluminiumet. 
Endelig kan vi nævne den Cowles’ske methode, som næsten ude- 
lukkende benyttes til fremstilling af legeringer med kobber og jern. 
Lerjord anbringes i en udfodret digel, som indeholder lidt kobber eller 
jern og smeltes ved, at en meget sterk elektrisk strøm ledes gjennem 
diglen, hvorefter det dekomponeres ved hjælp af kul. Den elektriske 
strøm bidrager ikke direkte til spaltningen saaledes som ved den fore- 
gaaende methode, hvad der fremgaar af, at udbyttet bliver lige stort 
enten strømmen altid gaar samme vei eller stadig veksler retning. 
Aluminiumets egenskaber. Metallet er hvidt omtrent som 
sølv, og forandres ikke ved luftens indvirkning; dog bliver overfladen 
tilslut lidt blaaagtig, og udseendet minder da om netop udvalset zink. 
Ligesom sølvet oxyderer aluminium ikke selv i fugtig luft eller under 
påvirkning af høie temperaturer, og det har endog en fordel fremfor 
det nævnte metal, idet det ikke angribes af kviksølv og modstaar 
svovldampe, som øieblikkelig bringer sølvet til at tabe sin farve og 
glans. Af syrerne er det kun saltsyre, som let opløser det, mens det 
derimod angribes let af alkalier. 
Aluminium smelter ved 625° men fordamper ikke, saaledes som 
f. eks. zink gjør. Dets specifike vægt ved 0° er 2.56 og det er føl¬ 
gelig langt lettere end noget andet i industrien anvendbart metal. Et 
volum aluminium veier kun trediedelen af det samme volum jern og 
ottendedelen af det samme volum guld; dets specifike vægt svarer 
omtrent til porc.elænets. Haardheden er omtrent som sølvets og styr¬ 
ken meget betydelig, idet en aluminiumtraad paa 1 mm. i tværsnit 
bærer en belastning af 12 kilo uden at briste. (En jerntraad af 
samme diameter bærer 40 kilo.) Dets elektriske modstand er 2.89 
mod 1.6 hos kobber. 
Ved gjentagen udvalsning tiltager den specifike vegt noget (indtil 
2.67) mens evnen til at taale belastning vokser særdeles sterkt, lige 
til 27 kilo pr. kvadratmillimeter. Denne betydelige seighed stiller 
