326 
her omhandlede basin sker geysirit afsætningen raskt, idet der i løbet 
af et aar kan lægges et lag, som er over 1 cm. tykt, udenpaa den ældro 
geysirit. Dannelserne er ganske porøse og fremkommer her ved, at 
alger, som vokser i våndet, optager kiselsyre i sig. Algerne har 
gjerne et svampagtigt udseende, tørrer man dem og brænder den 
organiske del af dem bort, faar man igjen en porøs kiselmasse. Etter¬ 
som de gamle alger dør bort, vokser der nye frem over dem paa lig¬ 
nende maade, som der vokser ny mose over den gamle i en torvmyr. 
De amerikanske geologer antager, at algerne udskiller kiselsyre af 
våndet under livsprocessen. En af deltagerne i vort reiseselskab for- 
svarede derimod den mening, at algerne kun befordrer afsætningen 
derved, at de med sin fine cellebygning frembyder en stor overflade- 
og saaledes paaskynder afsætningen af fast stof (paa grand af mole- 
kularatraktion; dennes betydning kan eksperimentelt eftervises). Kisel¬ 
syren udskilles af geysirvandet foraden ved alger ogsaa paa anden vis ; 
saaledes idet våndet af kjøles (dette er høist ubetydeligt) eller for¬ 
damper. Den saaledes dannede geysirit er fast og solid. Fryser vån¬ 
det dannes der med en gang et rigeligt nedslag af pnlverformet 
kiselsyre. I myrer, hvor der staar vand fra de varme kilder, sker 
afsætningen ved, at derlevende diatomeer opbygger sine skaller af 
kiselsyre (kiselgnhr eller infusoriejord). 
Den mest berømte samling af geysirer er „det øvre basin u , det 
sydligste, vi besøgte. Ser man nd over dette fra et høiere beliggende 
punkt, har man for sig en vidstrakt, svagt bølgeformig dalbund om- 
givet af jevntskraanende høider. Landskabet har dels en mørkegrøn 
farvetone, nemlig der, hvor der vokser furuskov, dels viser det græs- 
marker; endelig er der ogsaa hvide pletter af geysirit. Paa en hel 
mængde steder inden disse stiger der op røg af varme kilder. Kun 
de mere berømte af disse skal her omtales. „ Gamle Trofast“ (Old 
Faithful) er en anselig geysir, som har faaet sit navn deraf, at alle,, 
som kommer til „ Nationalp arken kan stole paa at faa se den i virk- 
somhed. Med en ikke svigtende regelmæssighed har den nemlig et. 
udbrud omtrent hver time. 
Medens vort selskab holdt paa at betragte nogle mindre kilder 
nær „ Gamle Trofast u , lød der rundt om os et raab „The Giant! 
The Giant!“ (Kjæmpen!). Turister og andre ilede fra alle kanter 
hen til denne berømte kilde, som netop holdt paa med et udbrud. 
Det er ikke alle reisende, som faar se et saadant udbrud, disse ind- 
