330 
Et nyt, muldvarplignende pungdyr. 
Australiens fauna maa nu, takket være en skare dygtige engelske» 
naturforskeres ihærdige arbeide, siges at være vel kjendt. Tiltrods 
herfor kan der endnu, endog inden en saa begrænset og iøinefaldende 
gruppe som pattedyrene, gjøres fund, der vækker almindelig opmerk- 
somhed inden hele den videnskabelige verden. Det er et saadant 
pattedyrfund, som her skal omtales efter et arbeide af professor i 
zoologi ved universitetet i Adelaide dr. Stirling. 
Det første eksemplar af den nye art fangedes allerede i 1888 
af bestyreren af nogle af de store kvægstationer i Sydaustralien; en 
aften nemlig, da han havde slaaet leir ved Finke Kiver, blev han op- 
merksom paa nogle eiendommelige spor i sanden, som han, skjønt han 
var en gammel buskmand, ikke havde seet før; han forfulgte derfor 
sporet og fandt tilslut under en tue pindsvinegræs (triodicc irritans) 
et lidet dyr, der lignede en muldvarp, og som hverken de hvide eller 
de indfødte tidligere havde seet. Eksemplaret indsendtes til univer- 
sitetsmuseet i Adelaide, men var saa defekt, at det ikke var muligt 
at levere nogen beskrivelse af dyret efter det. Senere har man imid¬ 
lertid efter ihærdig søgning fundet 6 eksemplarer, som det ogsaa del¬ 
vis er lykkedes at faa studere i levende live. Det er paa disse Stir- 
lings beskrivelse er baseret. 
Merkelig nok er alle eksemplarerne tagne i nærheden af det sted, 
hvor det første fandtes. 
Findestedet ligger omtrent 4 mil vest for Idracoura hovedstation, J ) 
en stor kvægstation paa flere hundrede kvadratmile land, der ligger 
ca. 1 000 mil nord for Adelaide og straks vest for telegraflinien der 
gaar mellem stationerne Charlotte Water og Alice Spring. Finke 
Rivers store udtørrede vandløb, som løber fra nordvest til sydøst, 
danner i en længde af ca. 80 mil stationens grænse mod. nord og 
nordøst. Landet her er et rent ørkenland, det er nemlig regnfattigt 
og bestaar kun af sletter og hauge af rød sand, som kun sparsomt 
er bevokset med pindsvingræs og acacier. Selv her er dyret meget 
sjeldent. Den gunstigste fangstperiode synes at være den tid, det 
korte, halvt tropiske sommerregn varer. Alle de dyr, som er fangne, 
toges nemlig blot i varmt veir og lige efter et regnskyl, der for en 
0 Alle maal er engelske. 
