349 
nær fremtid at opnaa baade disse stationer og det flydende labora¬ 
torium. Denne mening har ikke faaet nogen offentlig imødegaaelse 
fra sagkyndigt hold. Der har i to Trondhjemsavisers redaktionsspalter 
været optaget høist uhøfligt formede angreb paa mig ianledning min 
artikel, men de skrev sig tydeligt nok fra en mand, der var absolut 
blottet for skjøn paa det, han skrev om, og indeholdt intet af interesse. 
Derimod er der fra yderst kompetent hold kommet mig i hænde 
en udtalelse, der turde fortjene at nævnes. Professor Dohrn i Ne- 
apel, de biologiske stationers fader og stifteren og lederen af den 
mest storartede af dem, skriver nemlig i et brev angaaende disse, 
spørgsmaal: 
„Deres plan, at give den zool. station i Bergen et 
svømmende pendant har naturligvis mit fulde bifald, og 
jeg tror som De, at det vilde være langt hensigtsmæs- 
sigere at anvende de midler, der maatte staa til dispo- 
sition, paa denne maa.de, istedenfor at bygge yderligere, 
„faste stationer" i Trondhjem og Kristiania." 
Prof. Dohrn, der har udarbeidet planen til en international „svøm¬ 
mende station", og som til Neapelstationen har faaet anskaffet to 
mindre dampbaade, mener, at en for vore forholde passende flydende 
station maatte kunne indrettes med en bekostning af ca. 80,000 mark 
(ca.. 70,000 kr.). Det er en 10,000 kr. mere end af mig antaget, 
men alligevel kan jeg fremdeles ikke andet end fastholde, at en saa- 
dan flydende station vilde gjøre langt mere nytte end et temmelig 
stort antal faste stationer, og at den burde være det fællesmaal, hvorom 
alle de for sagen interesserede burde samle sine bestræbelser. 
J. B . 
Af Nord kaperen eller biskayerhvalen, om hvilken prof. Guld- 
berg skrev i „Naturen“ for 1889, og som en tidlang mentes at være. 
ganske uddød, er der i de sidste to sommere fanget flere eksemplarer 
under Island, ifjor, efter hvad der er os meddelt, hele 7 stykker. 
Det synes altsaa, som om denne hval i den tid, den har været „for- 
svunden", maa have opholdt sig paa nordligere bredder, og der for- 
meret sig saapas sterkt, at den er begyndt at vandre mod syd. For 
vore finmarkske hvalfangere vilde det være af stor betydning, om 
den atter vilde indfinde sig ved den norske kyst, hvor den i sin tid 
synes at have været hyppig nok. En eneste nordkaper er mere værd 
