351 
hørende træ, som voksede paa St. Helena, og som tidligere var meget 
ndbredt der. Nu har menneskene og gjederne i fællesskab bevirket, 
at der kun er et eksemplar tilbage, men heldigvis har det lykkedes 
at overføre træet til den store botaniske have i Kew ved London, og 
der vil det forhaabentlig lykkes at bevare arten, som har interesse 
for os af den grund, at det saagodtsom er det eneste træ, der hører 
til de kurvblomstredes familie. Træet bliver 6—7 meter høit og 
bærer smaa blomster, der ligner asters. 
M imicry. En hel del dyr har form eller farver, der ganske 
ligner dyrenes omgivelser eller ogsaa andre dyr. Mest iøinefaldende 
er dette blandf insekterne; vi har saaledes flere fluearter, der i den 
grad ligner vepsene, åt en nøiagtig undersøgelse er nødvendig forat 
man kan skjelne dem ad, andre insekter igjen, f. eks. nogle sommer- 
fugle, ligner et vissent blad. Denne efterligning eller mimicry, som 
•den med et teknisk ord kaldes, har dels til opgave at beskytte indi¬ 
videt mod at opdages af sine fiender, dels at bevirke, at det uopdaget 
kan nærme sig det bytte, som det har udseet. Et meget interessant 
tilfælde af den sidste slags mimicry har nylig en fransk naturforsker, 
prof. Heckel fra Marseilles, beskrevet. Efterligneren er her en 
edderkop (thomisus onustus), der ofte findes i blomsterne af snerle 
(convolvulus arvensis), hvor den skjuler sig for at kunne fange de 
to fluearter (nomioides minutissimus og melithreptus origani), hvoraf 
den lever. Snerlen, som er meget almindelig i den sydlige del af 
Erankrige, forekommer i tre varieteter med forskjellig farvet krone: 
en hvid, en lyserød med røde pletter og endelig en meget lys rød 
form med svag grønagtig farve paa den ydre rand af kronen. Enhver 
af disse former har sin varietet af edderkoppen. Den edderkopvarietet 
;Som lever paa den grønagtige form, har en grøn farve og holder til 
paa den grønagtige del af kronen; den varietet, som lever paa den 
hvide form, er hvid med et svagt blaat kors paa bagkroppen og noget 
blaat paa spidsen af benene, den varietet endelig, som holder til paa 
den lyserøde form er selv lyserød paa de fremstaaende dele af abdomen 
•og benene. Hvis edderkoppen tilfældigvis kommer til at bo paa 
en georgine (dahlia versicolor), blir den lyserøde farve rød; lever 
den derimod paa en gul blomst, f. eks. en løvemund (antirrhinum 
majus), blir farven gul. I begyndelsen antog prof. Heckel, at 
han havde tre konstante varieteter af edderkoppen for sig; en nøiere 
