365 
planterne i det uendelige: søvnbevægelserne, som næsten alle blade 
udfører, og som tjener til at redde planten fra ihjelfrysning i klare, 
kolde nætter; bevægelserne, som slyngtraadene udfører, idet de leder 
efter en støtte, til hvilken de kan fæste sig, stænglernes og røddernes 
bevægelser under tyngdens og lysets paavirkning o. s. v. — altsam¬ 
men er det fænomener, som med fuld ret kan ligestilles med dyrenes, 
handlinger under paavirkning af det, der kaldes instinkt. 
Ingen vil nu falde paa, at planternes bevægelse har det ringeste^ 
at gjøre med dette mystiske og uklare, som kaldes sjæl. Bevæ- 
gelserne beherskes af rent fysiologiske love, det er ingen „aandelige tc 
fænomener, vi her har med at gjøre, men rent legemlige livsytringer, 
som man visselig engang vil føre tilbage til rent fysikalske love og 
formaa at forklare ind i deres inderste væsen ved kemiens og fysikens 
hjælp. Det vil man let gaa med paa at indrømme for planternes ved¬ 
kommende, men da maa man konsekvent gjøre det samme ogsaa for 
dyrenes. Det som vi kalder „sjæl u hos djuæne og af hvilket instink¬ 
tet er en ytringsform, det kjender vi kun gjennem de bevægelser det 
bringer legemet til at udføre. Men da nu disse bevægelser er aldeles 
analoge med dem, som planterne udfører, og da planternes bevægelser 
utvilsomt er rent fysiologiske fænomener, saa er man nødt og tvungen 
til at antage det samme for dyrerigets vedkommende, ialfald forsaavidt 
instinktet angaar. Man har ingen ret til at antage forskjellige aar- 
sager til det samme fænomen, eftersom det er i det ene eller det andet 
„rige u , det paatræffes, allermindst nu da vi ved, at der ikke er nogen- 
somhelst skarp grænse mellem dyre- og planteriget. Men da bliver 
man altsaa nødt til at forudsætte muligheden af en rent fysiologisk,, 
en rent fysikalsk forklaring, ikke alene paa difflugicts skalbygnings- 
instinkt, men ogsaa paa de instinkter, der bringer phryganidelarven til 
at bygge sit rør og væverfuglen sin kunstfærdige rede. Disse instink¬ 
ter er nu uadskilleligt knyttede til nervesystemet, til ganglierne og 
til hjernen. Og nervesystemet beherskes altsaa i det mindste forsaa¬ 
vidt instinkterne angaar af rent fysiologiske love, dets fænomoner maa. 
kunne faa sin endelige forklaring ved fysikens og kemiens hjælp. 
Og der staar vi ved spørgsmaalets kjerne. Thi det samme nerve¬ 
system, den samme hjerne, hvor instinktet har sit sæde, der er ogsaa 
sædet for fornuften, for evnen til at drage slutninger og handle i 
overensstemmelse med hvert enkelt tilfældes krav, selv om tilfældet 
ikke har foreligget tidligere i vedkommende arts eller individs praksis. 
