374 
de nederste etager, vise for lav dagtemperatur og for høi nattempera- 
tnr ligesom kulden ved pludselige veirforandringer om vinteren vil 
„hænge igjen u i murstensvæggene og bidrage til, at thermometeret' 
under saadanne omstændigheder viser for lavt. Midtsommers kan til 
modsætning igjen i visse tilfælde den intense varme, som udvikles i 
de indelukkede bygaardsrum og trange gader, bringe thermometeret 
til at vise for høit døgnet rundt. 
Hvis thermometeret ikke kan hænges ved et vindu mod nord, og 
man alligevel ønsker at vide luftens temperatur saa nøiagtigt som 
muligt, saa faar man hjælpe sig med et thermometer mod øst og et. 
mod vest ; har man kun vinduer mod syd, har man ihvertfald i som¬ 
mertiden liden glæde af sit thermometer, det bliver da nærmest mor¬ 
gen — og nattemperaturen (forudsat minimumsthermometer), man kan 
observere, og vanskeligt nok det; den første vil gjerne blive for lav,, 
og den sidste for høi. Om vinteren er det jo bedre, men heller ikke 
da vil man kunne, aflæse temperaturen ganske nøiagtig ved vinduer 
der ligger mod syd, thi inde i de trange gader har solen, selv ved 
vintersolhverv, magt til at varme op de store mod syd beliggende; 
murstensvægge. Laurentius Urdahl. 
S ø s y g e. ) 
Følgende udtalelse skriver sig fra den unge Charles Darwin,, 
som dengang (1832) var med paa en verdensomseiling: „Et skib er 
et meget behageligt hus, og hvis søsygen bare ikke eksisterte, vilde 
alle mennesker blive søfolk. a Dette udtalte den unge naturforsker til 
sin fader i et brev fra Bahia den 8de februar 1832. Ja, naar søsy¬ 
gen bare ikke var til! Men den er der nu engang, den er en kjends- 
gjerning, og hvad mere er: den er et stort onde. Den, som én gang: 
i sit liv har været rigtig søsyg, saa syg, at han ikke mere kan se,, 
ikke formaar at holde sig opreist — han glemmer aldrig, hvad det 
vil sige i voldsom søgang at maatte holde til paa et rullende og 
stampende fartøi, langt fra enhver havn, midt ude paa det vide, uen¬ 
delige hav, som piskes og oprøres af stormen. Det er noget, som 
1 ) Af dr. Otto Zacharias i „Helios“. 
