375 
aldrig gaar en af minde. Men der gives ogsaa grader i søsygen, og 
det er slet ikke uinteressant at iagttage, hvorledes ondet viser sig i 
sin begyndelse hos forskjellige folk. Naturligvis maa iagttageren selv 
være fri for ethvert angreb af den ubehagelige følelse, hvormed dette 
uhyggelige onde —- ifølge erfaringen — pleier at introducere sig. 
Naar den lidenskabelige røger Ilegger cigaren eller piben fra sig, 
„snusdrikkeren u fordobler „prisen u pratmageren begynder at tie stille, 
og den tørstige skyver glasset tilside — saa er det altsammen symp¬ 
tomer, som tyder paa et snarligt udbrud af søsyge. Ondets videre 
fremgang og forværrelse beskriver den østerrigske fregatkaptein v. 
Littrow i sit verk om marinen med fotografisk nøiagtighed saaledes: 
„Er der først indtraadt en svag bleghed og en livlig glans i øinene, 
saa følger meget snart en mistænkelig trækning om mundvigerne, læ- 
berne blir farveløse, der optræder blaa ringe under øinene, pupillerne 
udvider sig, øienlaagene bevæger sig mat op og ned, konversationen 
forstummer ganske, man begynder at gjæspe og svælge, uden at have 
noget i munden. Endelig blir kampen frugtesløs, haanden berører 
maveregionen eller ogsaa panden, hovedet støtter sig paa armen og, 
som man siger, „havet raser og vil have sit offer“. Til denne beskrivelse 
har vi intet at tilføie. Vi vil bare straks bemerke, at en og samme 
person til forskjellige tider kan have en større eller mindre disposition 
for søsyge. Jeg selv f. eks. var paa en tur til Helgoland — da der 
kun var maadelig søgang — sterkt plaget af kvalme, mens jeg to 
aar tidligere i temmelig sterk storm paa turen Messina—Neapel ikke 
følte det mindste. 
Grunden til dette er vanskelig at forstaa, da vi hidtil kjender 
for lidet til søsygens egentlige natur. Kun gjennem erfaringen kan 
man faa besked om, hvorvidt man kan eller ikke kan staa sig mod 
„le mal de mer u . Paa forhaand kan man ikke vide noget i den hen¬ 
seende; meget ofte hænder det, at svage folk forskaanes for søsygens 
kvaler, mens rene herkuleser lider ganske forfærdeligt. Det afhænger 
aldeles af ens konstitution og af andre omstændigheder. Mange folk 
(skibslæger, stewarter etc.) vænner sig allerede efter en kort reise til 
skibets rugging og blir ikke oftere søsyg; men der gives ogsaa som 
modsætning hertil ældre søofficerer, der for hver reise angribes paa 
nyt af ondet og aldrig føler sig ganske frisk ombord. Det er imid¬ 
lertid undtagelser. Men til disse hørte den engelske naturforsker Charles 
Darwin, som derfor led forfærdelige kvaler paa sin reise, der vårede 
