377 
antagelse ikke holder stik i de tilfælde, hvor alle søsygens kjendetegn 
frembringes allerede ved ganske svage bølgebevægelser. Andre mente 
derfor, ligeoverfor denne lidet holdbare theori, at knnne fremkomme 
med den mening, at det var en pludselig indtrædende blodtomhed 
eller blodoverfyldning i hjernen, der foraarsagede søsygen. Men i 
■dette tilfælde kan man igjen ikke forstaa, hvorledes et menneske, som 
i længere tid farer tilsøs, kan blive nimodtagelig for slige rystninger; 
thi det/maa han da vel, naar lignende bevægelser af skibet ikke mere 
gjør ham søsyg. Eller kan man antage, at en vædske som blodet, 
sknlde forholde sig forskjelligt under samme omstændigheder? Det 
vilde være stik imod alle fysikalske og fysiologiske erfaringer, som 
her alene kan tages til maal. Det er vistnok utvilsomt, at blodtryk¬ 
ket i de store kar veksler ved skibets sterke stampbevægelser. 1 ) Ved 
en faldhøide, som i for- og agterenden af et stort fartøi kan beløbe 
sig til 5 å 7 meter, maa der i den øvre del af den store legems- 
pulsaare (aorta) indtræde en momentan stansning af blodet (i lighed 
med enhver vædskesøiles tilstand ved hurtigt fald). Men af denne 
kjendsgjerning kan ikke sluttes, at der blir blodoverfyldning (liyperaemi) 
i hjernen. Slige tryk optræder ogsaa ellers ofte, naar man bukker 
sig eller reiser sig op igjen, ved rask bevægelse af extremiteterne 
o. s. v. uden at man har nogen ubehagelig fornemmelse ved det. 
Det turde vel derfor være rigtigere, naar vi med dr. Rower (se 
„Deutsche Medicinalzeitung, nr. 69, 1890)' antager, at det i første 
linje er den forstyrrede muskelfølelse, som frembringer den ubehage¬ 
lige følelse, vi kalder søsyge. Ved „muskelfølelse“ forstaar vi menne¬ 
skets evne til ud fra de enkelte muskelgruppers spænding, tryk og 
kontraktionstilstande, at kunne bedømme sit legemes stilling i rummet 
■og andre gjenstandes tilstand, saavel som ens personlige forhold til 
andre ting. 
Smaabørn har endnu ikke denne evne, og det tager længere tid, 
før spædbarnet naar saa langt, at det med nogen sikkerhed fineler sig 
tilrette i sine nærmeste omgivelser. Det er den fuldstændige rystelse 
af det oprindelige erfaringsgrundlag, som opholdet ombord paa et 
sterkt vuggende skib medfører, og hvorved vor hjerne (der blir hindret 
i sin normale funktion) blir saa sterkt pirret, at kvalme og opkastelse 
0 Hermed betegnes i sømandssproget et skibs slingririg om sin tverakse. 
