Den zoologiske station i Neapel. 
Af Fridtjof Nansen, konservator ved Bergens museum. 
Det er en foreteelse, som vistnok vil være de fleste af »Natu¬ 
ren «s læsere bekjendt, at der inden videnskabens verden i den senere 
tid er foregaaet en merkelig svingning i retning af at gjøre viden- 
skaben mere praktisk frugtbringende, efter at den, trykket under filo¬ 
sofiske skolers systemer, gjennem lange tider havde tilbragt en en¬ 
sidig spekulativ mørketilværelse. Indenfor ingen gren af viden- 
skaben er denne svingning saa paatagelig som i zoologien eller, vi 
kan rettere sige, biologien 1 ) i sin helhed. Fra at være en under- 
i 
ordnet og forholdsvis ringe paaagtet gren af videnskaben er denne 
i løbet af de sidste aartier vokset frem til at blive en af de vigtigste, 
for ikke at sige den vigtigste gren af alle, og det maa indrømmes, 
at ingen videnskabsgren har havt en saa afgjørende indflydelse paa 
vor tids aandsretning, som netop den, enten man nu mener, det er 
til det gode eller onde. Den egentlige grund hertil er unegtelig 
evolutionstheoriens fremstaaen og seirrige indtrængen snart sagt over¬ 
alt. Hvad man end forøvrigt maatte mene om denne lære, kan det 
ikke negtes, at den paa en slaaende maade har paavist den lighed, 
som i alle henseender er mellem mennesket og den øvrige levende 
natur. Den har vistnok netop herved paa en for mange foruroligende 
maade bragt menneskets særstilling i naturen til at vakle, idet den 
har feiet væk den skarpe grænse, hvorved man tidligere gjerne vilde 
adskille det fra den levende natur i sin almindelighed; den har med 
andre ord sat mennesket ind som et led i dennes udvikling. 
Just derved har den imidlertid bragt mennesket til klart at indse, at 
for forstaaelsen af vort eget fysiske livs inderste væsen er det nød- 
*) Med biologi (o: læren om livet) menes her læren om hele den levende 
natur under et; herunder sammenfattes altsaa, foruden zoologi og botanik, ogsaa 
anatomi, fysiologi o. s. v. 
