45 
det morfologi). Hans mening var nu at tvinge disse to grene fysio¬ 
logi og morfologi til at arbeide sammen. Han gik straks tilverks 
igjen. Grund fik han atter i parken ved siden af den gamle bygning, 
penge til at bygge for fik han hovedsagelig af den italienske stat. 
Det var 1885 dette skeede, og i høst stod bygningen saavidt 
færdig og under tag, at man, som prof. Dohrn i et brev meddelte 
mig, rolig kunde se vinterens regnskyl imøde. Den medfølgende 
afbildning er efter et fotografi taget paa dette tidspunkt og forestiller 
altsaa hele stationen saaledes som den nu ser ud. 
Men heller ikke hermed stansede den utrættelige Dohrns frem¬ 
tidsplaner; nu er han ifærd med et endnu større foretagende, og det 
er intet mindre end at faa et flydende laboratorium i form af en 
større dampbaad, hvormed ikke blot Neapels omegn kunde under- 
søges, men ogsaa de forskjelligste dele af middelhavets kyster, om 
ikke endnu fjernere steder, og hvorfra man kunde gaa ned til de 
største dyb. Der behøves neppe videre forklaring for at paavise, 
hvilke uvurderlige tjenester et saadant fartøi vilde kunne yde; det 
er at ønske, at det maatte lykkes prof. Dohrn at reise de nødven¬ 
dige midler til dets bygning og vedligeholdelse. Og naar vi ser 
tilbage paa, hvad denne mand har faaet sat igjennem under langt 
ugunstigere forhold, saa er det vel neppe at betvile, at ogsaa dette 
vil lykkes ham. 
Det var ikke mer end man kunde vente, at et foretagende, der 
havde en saa eksempelløs fremgang som dette i Neapel, snart skulde 
finde efterlignelser. Saa er da ogsaa skeet. Der er snart sagt ikke 
et land, som ikke i en eller anden form har en zoologisk station. 
Frankrig har 7 eller 8, England 2 (en 3die og meget stor er. under 
bygning), Belgien 1, Holland 1 (flytbar), Tyskland 1 (liden ny i Ko- 
nigsberg), Østerrig I, Rusland 2, Skandinavien blot 1 (liden i Bohus¬ 
len), Amerika mindst 5, ja i det ellers saa døde Spanien oprettes 
der nu 1, og endog i Japan vil det sandsynligvis komme dertil; lige- 
saa i Australien. I Batavia er den første station, som er anlagt i 
troperne. 
Det maa synes paafaldende, at Norge, som ved sine store fiske- 
rier dog i saadan væsentlig grad maa være interesseret i havets 
dyreliv og som med sin udstrakte kyst og med sin vestkysts ganske 
usædvanlig rige dyreliv dog maa kunne byde saa ypperlige betin¬ 
gelser for en mindre biologisk stations trivsel, endnu ikke har reali- 
