5 » 
over 32 meter efter gangens fald, ca. 46 grader mod N, — strøgretning 
OSO og VNV. I omtrent 8 meters dyb er gaaet ind med ort efter 
gangen i VNV retning 15 meter. Kvartsgangens mægtighed har varieret 
i saavel gesenk som ort, fra nogle tommer til 4 fod, gjennemsnitlig er 
den ca. 1 fod. I 18 meters dyb var gangen mægtigst. Guldgehalten 
var ikke større der, hvor gangen var smal, end hvor den var paa det 
bredeste. Kvartsen indeholdt indsprengt. i meget foranderlige mængder 
kobberkis og svovlkis samt andre ertser. Jeg syntes merke, at guldet 
forekom rigest netop der, hvor disse ertser var tilstede i størst mængde. 
Guld fandtes ogsaa i en slags noget blød »gneisskifer« nogle tommer 
paa hver side af kvartsgangen, naar erts var tilstede. Guldet i denne 
grube har været temmelig fint impregneret, saa det sjelden kunde spores 
i stenen med blotte øie; dog tror jeg nok, at dersom kobber og svovl¬ 
kis ikke havde været saadanne stadige ledsagere, man oftere maatte 
kunnet opdaget det. 
Fra denne grube blev for et aar tilbage taget en mølleprøve paa 
50 ton kvarts, som vaskedes i »Oscar«s knusemølle paa Bømmeløen, 
med et resultat af næsten 8 gram guld pr. ton. 
Selskabet har foretaget flere smaa skjærpningsforsøg i nærheden og 
er i nogle af disse kvartsgange paavist guld ved første skud. Alle 
gange, hvor guld er paavist, synes at have samme strøgretning.« 
Den guldklump, som blev udvundet af de ovennævnte 50 tons 
kvarts, havde en størrelse omtrent som et lommeuhr og var værd om¬ 
kring 900 kr. Hans Beusch. 
Vindens indflydelse paa barometrets stand har i slutningen af 
forrige aar været gjort til gjenstand for nogle bemerkninger fra forskjel- 
ligt hold i Nature, idet spørgsmaalet paany blev bragt paa bane ved 
meddelelsen af en del undersøgelser desangaaende, anstillede ved det 
skotske meteorologiske selskabs høifjeldsstation Ben Nevis. 
Det tør ansees almindelig bekjendt, at et luftdrag ved at stryge hen 
over et vertikalt staaende rør i dette fremkalder en sugning, en opsti- 
gende luftstrøm, hvad der ogsaa praktisk har fundet sin anvendelse f. ex. i 
de bekjendte eau de colognesprøiter og blomstersprøiter, hvor luftfor- 
tyndingen benyttes til at løfte og luftdraget til at sprede en vædskesøile. 
En mindre kjendt anvendelse af samme princip er gjort i Hagemanns 
vindhastighedsmaaler, hvor man lader vindens sugekraft i et vertikalt stil¬ 
let rør virke paa en viser, der bevæger sig over en inddelt skala. Den 
uden sammenligning betydningsfuldeste benyttelse af vindkraften i denne 
henseende gjør man dog i vore skorstenspiber og kakkelovne til frem¬ 
bringelse af den for forbrændingen og ventilationen fornødne træk, og 
her kommer vi ind paa vort foreliggende spørgsmaal, idet trækken i 
piben jo intet andet er end luften fra husets indre, suget op gjennem 
piben, med større eller mindre hastighed efter vindens styrke og pibens 
konstruktion. Sørges der nu ikke ved aabenstaaende vinduer eller døre 
eller ved trækhuller af fornøden størrelse for et aldeles uhindret kreds- 
løb af luften gjennem husets indre, vil luftens tryk inde komme til at 
formindskes og aflæsningen af et inde ophængt barometer til ikke at 
blive noget sandt udtryk for den ydre lufts tryk, men mere eller 
mindre for lav. Værdien af denne formindskelse vil foruden af vind- 
hastigheden og vindens retning mere eller mindre paa skraa hen over 
