Kjæmpebeltedyr. 
Paa Sydamerikas store sletter lever i vore dage de saakaldte » beite¬ 
dyr «, som vil være læserne bekjendte fra museer og afbildninger. Det 
er temmelig smaa dyr, hvis mest karakteristiske eiendommelighed er 
deres for større bevægeligheds skyld i tværskinner eller »belter« afdelte 
panser, som tjener dem til beskyttelse, naar de ikke faar tid til at gjøre 
brug af sit end mere effektive beskyttelsesmiddel: de kraftige klør, ved 
hvis hjælp de med en forbausende hurtighed graver sig ned i jorden 
og derved undgaar sine forfølgere. 
Beitedyrene tilhører gumlernes familie, en dyregruppe, som nu for 
tiden er sparsomt repræsenteret og i hele sin bygning bærer et vist præg 
af »tidligere jordperioder«, gjør indtryk af en zoologisk oldtidslevning, 
ligedan som tilfældet er med andre af tropernes plumpe dyreformer, 
elefanter, flodheste o. s. v. I virkeligheden var ogsaa beitedyrenes fa¬ 
milie i gamle dage meget kraftigere repræsenteret end nu for tiden, 
baade hvad arternes an tal og deres størrelse angaar. De nulevende 
beitedyr er kun skygger af tidligere dages herlighed i retning af absurde, 
plumpe, men — fordi de nu er forsvundne — sandsynligvis uhensigts- 
mæssigt indrettede dyreformer. 
Vort billede af en restaureret glyptodon viser en af beitedyrenes 
uddøde »onkler« eller kanske lidt fjernere forfædre, et dyr, som sees at 
have været betydelig triveligere, hvad størrelse angaar, end sine nu¬ 
levende slegtninger. Dyret lignede betydelig mere en skilpadde end et 
normalt pattedyr, og havde paa ryggen et overordentlig sterkt benpanser, 
af udseende som en stor kjedel. Desuden var halen og hovedet bepans- 
ret, og nogle arter — der er nemlig flere af dem — havde tillige et 
bugpanser, saa de helt over var yderst vel indelukkede og beskyttede. 
Men meget hensigtsmæssige kan disse indretninger ikke have været, 
og det synes i virkeligheden i dyreriget at være en gjennemgaaende regel, 
at sterke pansere og andre deslige defensive forsvarsmidler er uprak¬ 
tiske og at de dermed udstyrede dyreformer senere eller tidligere ligger 
under for konkurrenter, hvis forsvarsmidler bestaar i mere paa angreb 
eller flugt end paa rent passiv modstand beregnede indretninger. Her- 
paa er netop disse kjæmpebeltedyr eller skjolddyr et udmerket eksempel. 
Med et saa sterkt panser forsynede dyr skulde man tro maatte kunne gaa 
uskadte ud af enhver tilværelseskamp, hvor legemlige indretninger spil¬ 
ler nogen rolle. Det er dyr svarende til velpansrede skibe i nutidens 
krigsmariner. dyr, som man skulde tro havde kunnet tage med ro selv de 
