88 
kjendes ikke faststaaende i Sydgrønland og er ganske sikkert afleirede 
af storisen 1000 km. eller mere fra deres hjemstavn. *) Det samme 
gjælder rimeligvis mange andre strandsten paa samme kyststrækning. 
Røde sandsten findes saaledes hyppig løse baade paa øst- og vestkysten, 
og naar bortsees fra dem, landis har ført ud over egnen omkring fjor¬ 
dene Igaliko, Tunugdliarfik og Sermilik, hvor rød sandsten er faststaaende, * 2 ) 
og dem / der som slibesten er spredte omkring i Grønland, forklares til¬ 
stedeværelsen af de andre simplest, naar storisen tages til hjælp, og det 
kan den tages, thi Nansen 3 ) har fundet rød sandsten paa et isfjeld 
under Grønlands østkyst. 
Laube 4 ) er kommen til et andet resultat om storisens transport af 
ler, grus og sten end jeg; han mener, at belastede ismasser er meget 
sjeldne i den. Scoresbye 5 ) saa ved Østgrønland paa ca. 70° n. b. 
mange isfjelde, der indeholdt lag af jord og sten. Et var saa sterkt 
belastet med sten, at han anslog deres vegt til mellem 50 og 100 millio¬ 
ner kg. Nansen 6 ) har beskrevet og aftegnet et belastet isfjeld, som 
han saa paa østkysten mellem 67 og 65 x />> 0 n. b. Det var af betyde- 
ligt omfang og 30—40 m. høit. »Ved foden af den næsten lodrette 
væg paa forsiden var der en større flade, der var fuldstændig besaaet 
•med sand og sten, saa det mest saa ud som en stenur. Det syntes paa 
fjeldets form og de sten, som endnu sad indefrosne i fjeldsiderne, som 
det hele oprindelig skulde skrive sig herifra og var styrtet ned, eftersom 
■solen tærede paa isen. Foran ng tilhøire for denne flade med grus var der 
igjen et høiere, mere ujevnt parti, hvor der hist og her var mindre an¬ 
samlinger af sand og sten.« Nordenskiold 7 ) saa paa østkysten mel¬ 
lem 66 og 65° n. b. flere gange store sten paa isfjelde. Han omtaler 
ikke at have seet sten paa skodser af den flade drivis (havisen). Alli- 
gevel er han kommen til det resultat, at havisen spiller større rolle ved 
transporten af sten end bræisen, et resultat, der staar i bestemt mod- 
strid til, hvad man direkte har iagttaget. Han skriver: »I vår tid eger 
en dylik transport af flyttblock rum i mycket stor skala langs Grønlands 
*) a. Robert fandt ved Frederikshaab en strandsten af vistnok samme slags 
som de ovenfor omtalte basaltiske mandelsten og siger, at Giesecke har fundet 
en lignende og desuden pimpsten. Han anser det for mindre rimeligt, at disse 
stene er førte med drivis fra Nordvestgrønland, men sætter dem i forbindelse med 
de bekjendte diabasgange (»raadne fjelde«) ved Frederikshaab og slutter, at der 
sandsynligvis »nær ved kap Farvel« er gammel-vulkanske dannelser. (Gaimard: 
Voyage en Islande et au Groenland. Mineralogie et geologie. S. 333—34.) Fore¬ 
komsten af pimpsten ved Grønlands kyster er det vel bedst at holde ude fra fore¬ 
komsten af de andre »drivsten«, da pimpsten jo ikke behøver drivis for at kunne 
afleires paa kyster, hvor den ikke hører hjemme. — b. Det vikle derfor være inter¬ 
essant at vide, om disse basaltiske mandelstene findes i de hævede havstokke i 
Julianehaabsdistriktet (om disse: Stenstrup i medd. om Grønl. I. S. 39); deres 
forekomst der vilde være et bevis for, at storisen allerede var til, da havstokkene 
dannedes. Jeg har ikke seet saadanne havstokke og har heller ikke fundet den 
•slags sten paa noget sted, der laa mere end 6—7 m over den nuværende havstand, 
øg saa høit sees undertiden isstykker kastede op paa kysten. 
2 ) Se Holms og Steenstrups geografiske kart i »Medd. om Grønl .« II. 
3 ) Hermann i »Nyt magasin for naturvidenskaberne» XXVIII. S. 58. 
4 ) 1 Sitzb. d. math.-naturw. Cl. LXVIII. Bd. I. Abtheilung. Wien. S. 25—29. 
5 ) Journal of a voyage to the northern whale-fishery. S. 233. 
6 ) 1 »Nyt magas. for naturv.« XXVIII. S. 54 — 55 * 
7 ) Den andra Dicksonska expeditionen til Gronland. S. 427 og 127. 
