I IO 
I forbindelse med ernæringen staar et forhold, der kan gjøre 
fordring paa større interesse, det er nemlig det samliv med smaa 
planter, alger, der hos de fleste radiolarier er tilstede. 
Allerede for lang tid siden fandt man i eller udenpaa det ydre proto- 
plasmalag flere eller færre, meget smaa, gule klumper (fig. I d, D), som 
man troede udgjorde en del af selve dyret, da de hos de fleste arter 
aldrig mangler. I disse celler kunde paavises klorofyll, et stof, der 
jo ellers er karakteristisk for planteverdenen, og som er aarsag i 
bladenes grønne farve. Man kunde først vanskelig forklare sig dette, 
men i den senere tid er det lykkedes at paavise, at disse »gule 
celler«, som man kaldte dem, istedetfor at være dele af dyret, er 
selvstændige væsener, encellede alger, der lever sammen med ra- 
diolarierne. Det er engelskmanden Geddes og tyskeren Brandt, 
hvem denne opdagelse skyldes. ') Dette samliv er interessant af den 
grund, at det ikke er af den slags, hvor den ene part lever paa den 
andens bekostning, men er et eksempel paa det ideal af samliv, der 
tjener til begge parters fordel. Erindrer vi os, hvorledes dyr og 
planters livsfornødenheder er forskjellige, vil dette blive os indlysende. 
Algerne — de »gule celler« — tiltrænger til sin ernæring bl. a. 
kulsyre og kvælstofholdige bestanddele. Kulsyren spalter de, idet 
de danner stivelse og muligens andre kulhydrater af dens kul- 
stof og igjen udskiller surstoffet. Dette surstof kommer uden tvil 
radiolarierne tilgode, der som alle dyr trænger surstof til sit 
aandedræt. Sandsynligheden taler ogsaa for, at algerne, der rundt 
om er omgi vet af dyrenes protoplasma, til disse nødes til at af- 
give ogsaa endel af de kulhydrater, de producerer. Kulhydrater 
(sukker, stivelse) er ialfald værdifulde næringsstoffer for dyrene, og 
det er høist nærliggende at antage, at dyrene formaar at bemægtige 
sig denne næring, hvor de har den saa lige ved haanden som i dette 
tilfælde. Det vil de heller ikke være urimeligt, om de afgav lidt 
»leie« til dyrene, i hvis legeme de Ander ly, og af hvem de i eks- 
krementerne og aandedrætsproduktet (kulsyre) modtager værdifuld 
næring. 
Radiolarierne med deres gule celler er et billede i det smaa paa 
forholdet mellem hele jordens dyre- og planteliv. Samlivet er en 
association, hvorved begge parter vinder, ingen taber. Da nu kam- 
y Se herom ogsaa «Naturen« for 1883 pag. 21. 
