.120 
efter brillernes opfindelse, at da Rucellai i 1539 vilde undersøge biernes 
arbeider nøiagtigere, saa tog han sin tilflugt til et forstørrelsesspeil, ikke 
til en linse. 
Om saaledes anvendelsen af linser var liden, havde dog en del 
lærde mænd beskjæftiget sig med de virkninger, de kunde fremkalde. 
Og før det gjordes til gjenstand for praktiske forsøg, havde theoi^etikere 
endog overveiet, hvad virkning kombinationen af to linser vilde have. 
Disse spekulationer gaar saa langt tilbage, som til den berømte Roger 
Bacon, der i det 13de aarhundrede meget nøiagtig beskriver, hvorledes 
man skal forstørre gjenstande, ved at betragte dem gjennem to paa en 
passende maade anbragte linser. Senere angav Frascastoro, hvorle¬ 
des man skulde lave sterke briller ved hjælp af to konkave linser. 
Endnu senere, fra midten af det 16de aarhundrede af, blir denne 
gjenstand behandlet fra forskjellige hold med korte mellemrum. Port a 
og Cabeo i Italien, Dee og Leonard Digges i England, Kepler i 
Tyskland taler ligesom Bacon om forstørrelse af gjenstande ved hjælp 
af to glasser. I Keplers paralipomena fra 1604 er der endog en 
tegning af to linser, en konveks og en konkav stillede paa samme akse. 
Men alt dette var rene spekulationer. Ingen af disse theoretikere 
udførte sin tanke, efter at have udfundet principet. For dem var det 
hele kun tankeeksperimenter, som ingen tænkte paa at drage nytte af. 
Den eneste var en dilletant, hvis navn er gaaet i glemmebogen, og som 
i den første halvdel af det 16de aarhundrede skjænkede pave Leo X 
et forstørrelsesapparat. Denne enestaaende, uden nogen bestemt hensigt 
og før sin tid lavede kikkert, vistes i nogen tid de besøgende i de 
pavelige samlinger. De overraskedes et øieblik ved at se gjenstandene 
forstørrede og ved at kunne skjelne flere detaljer, men gik videre uden 
at opholde sig ved sagen, og apparatet forsvandt, uden at nogen anede 
dets værdi. Det gik med dette merkelige stykke, som det har gaaet 
med saa mange andre, compasset f. eks.: deres tid var endnu ikke 
kommet. 
Den paastand, at de gamle skulde have kjendt med linser udsty- 
rede kikkerter, er lige ugrundet, som den, at de skulde have kjendt 
mikroskopet. Visse lærde har i denne henseende ladet sig skuffe af 
afbildninger i manuskripter, paa hvilke man ser astronomer betragte 
stjernerne gjennem et rør; men røret, der var tomt og uden glasser, 
tjente kun som middel til at fiksere synslinjen. Dette rør var, hvad 
man kunde kalde det klassiske apparat, naar det gjaldt at gjøre nøiagtige 
iagttagelser. Astronomerne i middelalderen benyttede lignende rør, hvad 
man ved af en beskrivelse af det, der anvendtes af G er bert, som 
senere blev pave under navn af Syl vester II, da han bestemte Mag- 
