1 22 
det af en levende person, som var anbragt i en aabning i krypten. 
Alt var beregnet saaledes, at billedet dannedes i luften, lige over al¬ 
teret. Disse billeder er usynlige, saalænge de ikke falder paa en skjærm, 
og som skjærm anbragtes derfor røgen af offeret, der brændtes paa 
alteret. Billedet af den levende person, mand eller kvinde, viste sig 
i denne med bølgende, ulegemlige omrids for de forbausede tilskuere, 
og modellens bevægelser blev tro gjengivne. 
Det var paa denne maade, at Maximus fik Hekates billede til at 
le. Helt ind i middelalderen vedblev tryllekunstnerne at benytte sig af 
disse det eliptiske speils egenskaber, og Benvenuto Cellini har efter- 
ladt en interessant beskrivelse af en saadan séance, som han selv 
overvar. 
Det synes, som om i oldtiden ogsaa det simple hulspeil undertiden 
anvendtes for bedre at kunne se i det fjerne. Saaledes var der paa 
det berømte fyrtaarn ved Alexandria et apparat, i hvilket man efter 
sagnet kunde se skibene større og opdage flere detaljer end med det 
blotte øie. Nogle historikere mener, at dette apparat stammer fra Alex¬ 
anders tid; men det er sandsynligere, at det var af arabisk eller i det 
mindste af orientalsk oprindelse, idet det siges at have været gjort af 
»kinesisk metal«. I hin tid, da hele østen laa i krig, brugte man det flittig 
for at udfinde, hvad slags skibe, der nærmede sig havnen. Det gik, 
ifølge Benjamin a f Tudel a, tilgrunde ved ødelæggelsen af selve fyret, 
straks efter Ægyptens erobring af araberne under den første kalif af 
navnet Walid. 
Det synes, som om dette apparat har bestaaet af en trommel med 
én bund, og at man saa ind i det, idet man vendte ryggen til de skibe, 
man skulde betragte. Der var intet okular i det, men paa denne for- 
skjel nær kunde apparatet lignes med William Herschels store front- 
view- kikkert, i hvilket iagttageren ogsaa vender ryggen til gjenstandene 
for at betragte dem i et speil, som reflekterer billedet. 
Hvad der kaster et nyt lys over dette apparats indretning er et 
ganske lignende speil, som i det 16de aarhundrede fandtes paa et taarn 
ved Ragusa i Illyrien og brugtes til at undersøge havet med. Ogsaa 
det var en tromme eller tønde med én bund, og man vendte, ligesom 
i Alexandria, ryggen til de gjenstande, som skulde undersøges. Tiltrods 
for alle efterforskninger har det været umuligt at finde ud, hvad der er 
blevet af det speil. Vi skal endelig tilføie at ogsaa i Talmud finder man 
fra det iste og 2det aarhundrede af vor tidsregning en indretning om¬ 
talt, ved vis hjælp man kunde se skibene tydeligt i en afstand af 2000 
alen, altsaa omtrent 1 kilometer. 
Men disse forskjellige indretninger var ingen videnskabelige instru- 
