menter; de var sjeldne apparater med en ganske begrænset anvendelse 
og synes at være fremkaldte af trang til forbedret søforsvar, at være 
affødninger af krigskunsten, som næsten altid gaar forud for fredelige 
idrætter. De, som konstruerede dem, havde kun øie for et indskrænket 
maal, men var uvidende om, hvad deres apparater forresten bar i sit 
skjød. Et nyt bevis paa, at alene videnskaben er frugtbringende, og at 
krigens opfmdelser, saa nær de kan være ved maalet, dog er dødfødte, 
naar det gjælder erobringer paa aandens omraade. 
Der maatte en anden klasse mennesker til forat opfinde kikkerten 
og mikroskopet, de instrumenter, som saa overordentlig har udvidet 
vore sansers omraade. Vagtspeilene i Alexandria og Ragusa havde 
været i daglig brug i flere aarhundreder uden at medføre noget fremskridt; 
men hvilket umaadeligt skridt fremover kom vi ikke, da kikkerten blev 
givet Galilei, Scheiner, Simon Marius, Fontana, Huygens i 
hænderne. Og hvilken ny verden aabnede sig ikke for vore blikke, 
da Leeuwenhoek, Malpighi, Robert Hooke, Swammerdam,. 
Hartsoeker og Ruysch kom i besiddelse af mikroskopet. Det 
maa have været med en merkværdig følelse, disse første pionerer 
trængte ind i en ny verden, som aldrig havde aabnet sig for noget 
menneske, og deres forbauselse maa have været stor over de nye, 
uventede, i begyndelsen ofte uforstaaelige ting, som frembød sig for 
deres iagttagelse. Deres opgave var storartet, og de berømte mænd, 
hvis navne jeg har anført, forstod dens betydning og storhed. 
Det var i. slutten af det 16de aarhundrede, mikroskopet og kik¬ 
kerten for alvor gjorde sin indtrædelse i verden. Ved en forunderlig 
og merkelig omstændighed stammer de begge fra den samme vugge, 
fødtes de begge i samme tid, ifølge enkelte endog i samme aar; begge 
kom de til os fra en liden landsby: Middelburg i Zeeland, og begge 
fra en brillemagers verksted. Begges oprindelse er forresten saaledes 
sammenblandet, at historikerne tilskriver snart den ene, snart den an¬ 
den af de to opfindere enten mikroskopet eller kikkerten. Forsøgene 
paa at øve retfærdighed har hidtil været uden held, og hvad der for- 
øger vanskelighederne er, at i de samtidige skrifter anvendes vilkaarlig 
og uden forskjel de samme navne; paa latin heder begge conspicillum 
eller perspicillum; paa italiensk occhiale eller occhialine. 
Men denne forvirring forsvinder, og opfindelsens første historie 
klares betydelig, naar man husker paa, at fra først af, med de smaa 
dimensioner og de svage forstørrelser, de havde, var begge instrumenter 
forenede i et, begge kun former af det samme instrument. Vi skiller 
