124 
dem ad for at bruge dem under rent forskjellige omstændigheder, men 
betragter vi instrumenterne i deres barndom, da de endnu havde meget 
smaa dimensioner og svage forstørrelser, saa skal vi se, at et og det 
samme redskab kunde bruges dels som mikroskop, dels som kikkert. 
Tager vi to linser, den ene konvex med nogle dem. fokalafstand, 
den anden med en kortere brændvidde l ) og sætter dem i hver sin 
ende af et rør, der er forsynet med et udtræk, saa dets længde kan 
forøges eller formindskes, saa vil det være let at indstille dette instru¬ 
ment paa fjernere gjenstande, saa man kan se dem tydeligt 2 ). Hvis vi 
nu, istedetfor at betragte langt borte liggende ting, som maanen eller 
træer i horizonten, lidt efter lidt indstiller paa gjenstande, som ligger 
nærmere og nærmere, saa maa vi efter hvert trække røret ud, hvis bil¬ 
ledet skal beholde sin skarphed. Røret maa forlænges lidt efter lidt, 
og naar vi vil undersøge gjenstande, som ligger lige ved objektivet, er 
dets længde dobbelt saa stor som oprindelig eller større, alt efter hvor 
sterk den anvendte okularlinse er. Imidlertid beholder billederne 
sin skarphed, og det samme instrument, der tjente os til kikkert, kan 
paa denne maade forvandles til mikroskop ved blot at trækkes ud, 
hvad der ved instrumenter, der i det hele kun er nogle faa dem. lange, 
ikke er forbundet med vanskelighed. 
Naar man tager dette i betragtning, saa er det let at forstaa, at i 
begyndelsen det samme apparat kunde anvendes baade som mikroskop 
og kikkert, og det mørke, som indhyller disse inrtrumenters oprindelse, 
svinder af sig selv. 
En dag i aaret 1590 legede en ung gut, Zacharias Jansen eller 
Janszoon, søn af en brillemager i Middelburg, med nogle glasser fra 
faderens verksted. Han holdt et i hver haand, det ene foran det an¬ 
det og fjernede dem fra hinanden, for at se virkningen af dem. Plud- 
selig saa han, at veirhanen paa klokketaarnet gjennem de to glasser 
saa meget større ud end med det blotte øie. Det var kikkerten, han 
havde for sig, da det jo håndlede sig om en fjern gjenstand, og det 
var den kikkert, som er opkaldt efter Gal ile i, og som vi ofte kalder 
den »hollandske« paa grund af dens oprindelse; hvis nemlig billedet var 
blevet omvendt, vilde en saa ny iagttagelse udentvil have været den 
T ) Brændvidde eller fokalafstand er som bekjendt afstanden mellem en linse 
og det punkt, i hvilket gjennemfaldende solstraaler træffes til et »brændpunkt«; 
det er altsaa den afstand, i hvilken brændglas virker sterkest opvarmende. Jo 
kortere denne afstand er, desto sterkere er linsen. Red. anm. 
2 ) Den sterkeste linse maa holdes ind til øiet — fungerer som ocular —; den 
svageste er objeetiv. 
