134 
dem, og det ovenfor omtalte og afbildede infusionsdyr (fig. I) maa 
ligeledes henregnes til flagellaterne, det blev for et par aar siden fun- 
det af den bekjendte tyske mikroskopiker R. Hertwig. ! ) 
Foruden flagellaterne er der en anden stor afdeling af infu¬ 
sionsdyr, det er de egentlige infusionsdyr eller ciliater, »flimre- 
dyr« kunde vi muligens kalde dem; af dem har vi her en repræsen- 
tant i det saakaldte trompet dyr (fig. III, 4), der forsaavidt ikke er 
nogen god repræsentant, eftersom den fører en fastsiddende tilværelse, 
medens flimredyrene almindelig er fortrinlige svømmere. De adskil- 
ler sig alle fra flagellaterne ved ikke at have hale som disse; men 
til gjengjæld er deres legeme almindeligvis forsynet med en jevn 
beklædning af flimmerhaar, der ved sin energiske flimren besørger 
dyrets bevægelse og skafter det næring. Undertiden er der i sidste 
øiemed nogle længere flimrehaar tilstede, disse sidder da gjerne i en 
krans rundt om munden (saaledes som paa trompetdyret fig. IV), 
og kan hvirvle de i våndet svømmende partikler direkte ned i 
denne, hvorfra de føres ind i legemets indre og senere gjennem 
udførselsaabningen atter ud igjen. Dette er meget let at overbevise 
sig om ved under mikroskopet at iagttage saadanne dyr, som man 
holder levende i vand, hvortil er sat lidt fint revet karmin eller tusk. 
I det hele kan det siges, at der neppe kan tænkes en mere under¬ 
holdende beskjæftigelse for en naturven, end under mikroskopet a.t 
iagttage infusionsdyrenes levevis. Selv for den, der er vant til at 
iagttage dem, har disse gratiøse skabninger en underlig tiltrækning, 
der kan fængsle ham i timer ved mikroskopet. 
Infusionsdyrenes formering fremby der mange merkelighe- 
der. Et af dem, hvis formeringsmaade kjendes taalelig vel, og som des- 
uden i denne henseende er en slags type for klassen, er noctiluca 
(fig. IV). Vi skal derfor vælge denne som illustrerende eksempel. 
For det første kan noctiluca formere sig ved almindelig direkte de¬ 
ling eller afsnøring i to, som vi jo allerede kjender vel nok fra amø¬ 
ber, foraminiferer o. s. v. Dernæst har det en eiendommelig spore - 
dannelse, idet nemlig dyret paa en maade indkapsler sig, hale etc. 
trækkes ind eller stryges af, og dyret gaar over til at danne en glat, 
rund kugle, hvis indre protoplasma deler sig i 2 til 4 klumper, som 
efter en gradvis forandring blir til sværmesporer lig dem, som er af- 
Dyret har en lang hale, som i fig. ikke er synlig. 
