147 
Et spørgsmaal, som vi kun ganske kort skal berøre, er forholdet 
imellem natursmørret og kunstsmørret med hensyn til fordøielighed. 
Meningerne med hensyn til dette punkt er endnu meget delte. , 1872 
tillod sundhedsraadet i Paris efter Boudets anbefaling salget af kunst¬ 
smørret kun med den indskrænkning, at det ikke blev forhandlet som smør. 
8 aar der efter blev af det medicinske akademi i Paris givet en erklæ¬ 
ring i modsat retning. Der var nemlig af det franske indenrigsministe- 
rium rettet det spørgsmaal til akademiet, om kunstsmørret kunde er¬ 
statte natursmørret ved anvendelse i forskjellige offentlige anstalter. 
Akademiet opnævnte en kommission, som blev betroet undersøgelsen at 
dette spørgsmaal, og denne kom til det resultat, at selv godt margarin 
ikke kan erstatte smørret, men vel kan anvendes efter en mere indskræn- 
ket maalestok, f. eks. ved tilberedningen af visse ragouter og gemyser, 
poteter undtagne. Men da besparelsen herved kun vilde blive ringe, 
var det bedst slet ikke at anvende det. Den efter akademiets anskuelse 
skadelige virkning tilskrives margarinens større indhold paa fedtsyre, 
samt at det vanskelig overgaar i emulsion, hvorfor fedtet vanskelig 
absorberes i tarmen og derfor virker sundhedsskadeligt. I et gunstigere 
lys stiller A. Meier (Landwirthschaftliche Versuchsstationen nr. 29, s. 215) 
kunstsmørret. Denne forsker bestemte sig for at løse spørgsmaalet 
ved ernæringsforsøg. Efter disse blev af 2 personer, ved et dagligt for- 
brug af 62— 70 gr. smør, fordøiet: natursmørret med undtagelse af 
2 pCt., kunstsmørret med undtagelse af 4 pCt. Kunstsmørret var altsaa 
kun lidet mere tungtfordøieligt. Det maa dog tilføies, at det dyrefedt, 
hvoraf margarinen tilberedes, paaviselig for størstedelen bestaar af ufor¬ 
andret, nylig afleiret plantefedt, medens det i melkesekretet indeholdte 
fedt er dannet af den dyriske organisme. Det er desuden bekjendt, at 
næringsstoffe af animalsk oprindelse gjennemgaaende er lettere fordøie- 
lige end de vegetabilske næringsstoffe, hvormed ogsaa førstnævntes høiere 
pris staar i forbindelse. A. Meier holder dog forskjellen i fordøielig- 
heden mellem natur- og kunstsmør for saa ringe, at man for sunde 
menneskers vedkommende ikke behøver at lægge nogen vegt herpaa. 
For syge og børn er dog natursmør at foretrække. 
Sammenfatter vi det foran anførte, kommer vi altsaa til følgende 
resultat: 
1. Det af sunde dyrs fedt fremstillede kunstsmør giver, bortseet fra em 
maaske noget vanskeligere fordøielighed sammenlignet med natur¬ 
smør, i almindelighed ikke anledning til den antagelse, at det skulde 
have en skadelig indflydelse paa menneskets sundhed. 
2. Man maa antage, at en del af det i handelen forekommende kunst¬ 
smør blir tilberedt af saadanne raaprodukter og paa en saadan 
maade, at man ikke kan udelukke muligheden af, at en overførelse 
