149 
Mindre meddelelser. 
Difterit hos fjærkræ. Følgende af dr. A. Kreyberg i marts 
heftet af »Medicinsk revue« meddelte iagttagelser tillader vi os at gjen- 
give, da vi ikke har seet den omtalt i dagspressen, og da sagen under 
alle omstændigheder fortjener at bevares fra den glemmebog, i hvilken 
avisernes artikler pleier at indskrives. Hr. Kreyberg skriver: 
»For vel i x /.> aar siden blev jeg tilkaldt til en i byens udkant 
boende handlendes lille datter, der led af difterit i svælg og strube. 
Barnet blev indlagt paa sygehuset, hvor der blev foretaget trakeotomi; 
døden indtraadte efter et par dages forløb. 
Ganske tilfældigvis fortalte moderen, at hun lige før barnets sygdom 
havde mistet næsten alle sine høns, og »disse havde vist ogsaa havt 
ondt i halsen«, mente hun. Ved nærmere eksamination meddelte hun, 
at flere høns de sidste uger en efter anden var bleven angrebne af sterk 
snue med udflod af »materie« fra næsen; dertil havde de stadig gaaet 
med aabent gab, strakt halsen frem og af og til slængt hovedet fra side 
til anden, som om de havde faaet noget fast i svælget. Tillige havde 
baade hun og hendes mand undertiden bemerket en eiendommelig pi- 
bende lyd. Alle angrebne dyr døde. Samtidig forklarede moderen, at 
det afdøde barn altid havde været med hende i hønsegaarden, naar hun 
gjorde rent, hvorimod de ældre børn kun leilighedsvis og sandsynligvis 
ikke paa lang tid havde været der. 
At hønsenes sygdom har været difterit, maa ansees for utvilsomt; 
hvorvidt man tør sætte barnets difterit i forbindelse hermed, er jo et 
spørgsmaal; der var rigtignok spredte tilfælde af difterit i byen paa den 
tid, men faa, og i barnets naboskab var der, saavidt bekjendt, intet op- 
traadt i den nærmest foregaaende tid. Med sikkerhed at afgjøre, hvor¬ 
vidt barnet er smittet af hønsene, er naturligvis umuligt; at der er me 
get, som taler derfor, tror jeg derimod ikke kan benegtes. — 
For 2 uger siden blev jeg hentet til en gaardbruger, der bor V 2 
mil fra byen, paa et meget atsidesliggende sted, ca V 2 fjerding fra nær 
meste postvei. Hans 2 næstyngste børn havde i 3 døgn været upasse¬ 
lige, klaget over smerter ved synkningen, og i sidste døgn havde der 
tillige været besværet aandedræt med pibende indaanding. Jeg fandt 
hos begge store difteritiske flekker saavel paa tonsiller som ganebuer. 
Børnene døde samme nat. 
Nogen smittekilde var det mig umuligt at komme paa spor efter; 
byen har i den seneste tid været forskaanet for difterit, og i mandens 
nabolag var intet tilfælde observeret; der var et godt stykke vei til 
nærmeste gaard, og nævnte eiendom, hvor børnene døde, var opdyrket 
og bebygget for 2 aar siden. Efter et par dages forløb kom jeg imid¬ 
lertid til at erindre, at vedkommende gaardbruger, som jeg fra før at 
kjendte, var en stor liebhaber af høns, hvoraf han i den tid, han havde 
været bosat paa stedet, har havt et forholdsvis stort antal saavel som¬ 
mer som vinter. Jeg henvendte mig derfor atter til ham med spørgs¬ 
maal om, hvorvidt der i den senere tid havde hersket nogen sygdom 
blandt hans fjærkræ, og ganske rigtig, nu fik jeg uventet opløsning paa 
gaaden; manden forklarede, at han i løbet af de 4 uger, der gik foran 
for børnenes sygdom, havde mistet 5 høns og 1 and, der alle var døde 
