i53 
afhandling kommer Dufour tilbage til denne hypothese og støtter den 
paa de nye kjendsgjerninger, som i de sidste tyve aar er indvundne 
med hensyn til stjerneskuddenes natur og betydelige antal. Overalt, paa 
bunden af våndet som paa toppen af bjergene, har man fundet kosmisk 
støv og levninger af meteorer, som tydelig viser, at vor klodes masse 
stadig forøges af legemer, som stammer fra himmelrummet. 
Idet han gaar ud fra den forudsætning, at de legemer, som falder 
paa jorden, har samme tæthed som denne, har Dufour regnet ud, hvor 
stor forøgelse jordens masse maa undergaa i løbet af et aarhundrede, for 
at maanens hastighed efter udløbet af denne tid skulde tiltage med i". 
Han har fundet, at i et aarhundrede maatte meteorstene og stjerneskud 
forøge jordradien med gjennemsnitlig 6 / 10 mm., for at maanens hastighed 
kunde blive i" større end i det foregaaende aarhundrede. Var de ned- 
faldne legemers tæthed større end jordens, saa stor som jernets f. eks., 
behøves der selvfølgelig en endnu ringere mængde for at frembringe 
den samme forøgelse i hastigheden. Ciel et Terre. 
Skorpioners selvmord. Det er en gammel saga, at skorpioner 
begaar selvmord, naar de bringes i ubehagelige omstændigheder, som 
de ikke paa anden maade kan fri sig fra. Der er i senere tider blevet 
gjort adskillige forsøg for at prøve sandheden heraf, og somme har ment 
at se, at skorpionerne stikker sig med sin egen braad og dør deraf. 
Prof. Bourm i Madras har nu, for at prøve disse iagttagelser, anstillet en 
del forsøg med 3 skorpionarter, og resultatet af hans forsøg er det, at 
skorpiongiften er uvirksom paa skorpioner. Han har dels slukket et 
dyr med dets egen braad og presset giften godt ud af denne, og dels 
stukket andre skorpioner eller andre insekter med den. Skorpionerne 
tar ikke den ringeste skade deraf. Naar skorpioner kjæmper med hin- 
anden, bruger de nok sin braad, men de dræber hverandre med kjæverne. 
Kakerlaken blir mer eller mindre lammet, alt efter hvor den blir stukket; 
stikkes den i et ben, saa lammes dette, men dyret befinder sig forresten 
godt. Et andet insekt, thelypbronus, dør af stikket i løbet af nogle 
sekunder, edderkoppen dør ogsaa temmelig snart, medens de fleste andre 
insekter kun afficeres lidet af giften ligesom kakerlaken. 
Skorpionernes selvmord kan man saaledes rimeligvis stryge af 
naturens merkeligheder. Selvmord forudsætter ogsaa saa megen rationel 
tænkning, at en saadan vanskelig kan antages at være tilstede hos lavt- 
staaende dyr. Selvmord blir vel rimeligvis et prærogativ for menne 
skene. Cr. A. II 
Myrer i geologiens tjeneste. Forskjellige iagttagelser over my- 
rernes levevis synes at vise, at myrerne ved sin graven spiller den samme 
rolle ved madjordens dannelse i de tørre egne, som regnormen ifølge 
Darwin i de fugtige. Haacke, som har leveret de bedste under- 
søgelser herom, skriver saaledes fra Australien: »Paa gamle med krat be- 
voksede sanddyner ved Port Vincent, Yorke’s halvø, en ved havet liggende 
landstribe, der gjennemsnitlig er ca. 80 m. bred og 3—4 km. lang, 
finder man om høsten en mængde smaa høie af rød lerholdig sand, som 
ligner miniaturkratere. Fra bunden af krateret fører en myregang ned 
i jorden. Høiens jordmasse bestaar af smia ved spyt sammenæltede 
jordkugler. Undertiden kan en høi indtage et areal af 'A kvadratmeter. 
