i66 
vand. Blandt findesteder for myrmalm (sjømalm) kan nævnes Jylland, 
Finland og flere steder i Sverige. 
Jernspath (spathjernsten) findes bl. a. i Steiermark, Westfalen 
og er Englands og Skotlands vigtigste jernerts. Den ledsager hyp- 
pigt stenkul; en varietet (lerjernsten), kan endog ligefrem være 
blandet med kul og kaldes derfor kuljernsten (black band). — 
Jernet er forskjellig fra de fleste andre anvendte metaller deri, 
at selve det kemisk rene jern er for blødt og ruster for let til at 
kunne finde anvendelse i tekniken. 
Som bekjendt kommer jernet til praktisk anvendelse i 3 for¬ 
skjellige tilstande, nemlig som støbejern, (rujern), staal og smedejern, 
men intet af disse er rent jern; alle 3 indeholder kulstof og den 
overordentlig store forskjel i egenskaber mellem disse 3 klasser af 
jern er netop betinget af den forskjellige kulgehalt. 
Støbejern indeholder ca. 6—2 % kulstof 
Staal — ca. 2—0.5 % — 
Smedejern — ca. 0.5—0.05 °/ 0 — 
Endvidere kan jernet foruden kulstof indeholde kisel, mangan, 
fosfor og svovl. 
De 2 første er snarest nyttige, de 2 sidste er derimod skadelige 
bestanddele, særlig naar de findes i smedejern og staal. 
Med hensyn til egenskaber kan strax bemerkes, at kulstof- 
mængden forøger smelteligheden, men formindsker smidbarheden. 
Rujern smelter ved 11—1200° c.; er støbeligt, men usmidbart. 
Staal —=— 13—1800" c.; - støbeligt og smidbart. 
Smedejern —=— 18—2000" c.; - ustøbeligt, men smidbart. 
Staal forener altsaa støbejernets og smedejernets egenskaber og 
har desuden den fortrinlige egenskab at kunne hærdes. 
Jernets udvinding af sine ertser. Det jern, som direkte ud- 
vindes af ertserne er i vøre dage saagodtsom altid rujern (støbejern), 
og dette omdannes da senere til smedejern og staal. 
Ertserne blir først forberedte til udsmeltning ved en r 0 s t n i n g, 
o: ophedning med tilgang af luft, enten i dynger lagvis med brændsel, 
som antændes, eller i særlige røstovne. Herved lider ertsen dels 
kemiske forandringer, noget svovl vil bl. a. bortbrænde, og kulsyre 
samt vand uddrives, dels en fysikalsk paavirkning, idet den blir 
skjør, saa den senere lettere kan knuses ved hjælp af pokværker, 
valseværker eller andre knuseapparater. 
