i7o 
skotten Neilson 1829 og maa betragtes som et overmaade stort 
fremskridt. Navnlig formindskes herved brændselsforbruget; før 1829 
regnede man i Skotland, at der behøvedes 4 tons kokes til udsmelt- 
ning af 1 ton rujern; nu benyttes kun 1 ton kokes. Dernæst blev 
det muligt delvis at bruge uforkullet brændsel (stenkul), og endelig 
blev produktionen i samme tid forøget. Nu for tiden er ovne, som 
producerer 50 tons i døgnet, almindelige; ovne, der producerer 100 
tons, ikke ualmindelige, ja, man er endog naaet op til en produktion 
af ca. 250 tons i et døgn (i 1 ovn). 
Paa den anden side maa dog bemerkes, at varm blæsevind 
har en mindre heldig indflydelse paa jernets kvalitet. Paa grund af, 
at der herved frembringes en høiere temperatur i ovnen, blir jernet 
nemlig istand til at optage for meget kisel af slaggens kiselsyre. 
Kold vind bruges derfor endnu, især ved trækulovne, hvor man 
vil producere særlig fortrinligt rujern, og »koldt blæst« rujern staar 
derfor høiere i pris end »varmt blæst«. — 
Det fra ovnen udtappede rujern lader man som regel flyde 
gjennem en sandrende ud i sandformer, hvor det størkner, og man 
faar jernet i den bekjendte barreform, hvori de sendes i handelen. 
Støbning kan ogsaa finde sted direkte fra masovnen. 
Det erholdte rujerns beskaffenhed er afhængig af ertsen, brænd- 
selet, temperaturen i ovnen samt af hvor hurtigt jernet afkjøles. 
Der existerer navnlig 2 hovedarter af rujern, nemlig graat og 
hvidt, hvorimellem findes mange overgange, halvgraat, halvhvidt etc. 
Forskjellen mellem graat og hvidt rujern ligger ikke alene i 
farven, men naar det graa rujern smeltes, blir det tyndtflydende, mens 
det hvide holder sig tyktflydende Det graa rujern egner sig derfor 
bedst til støbegods. Det graa er forholdsvis blødt, lader sig bore 
og file, mens det hvide kun vanskeligt lader sig bearbeide. Det 
haardeste, hvide rujern, kaldet speiljern, kan endog ridse glas. 
Grunden til denne forskjel ligger ikke i forskjellig kulgehalt, men 
i den forskjellige maade, hvorpaa kulstoftet er tilstede; i det graa 
er det nemlig mekanisk indblandet, i det hvide mest kemisk bundet; 
det graa faaes navnlig ved langsom, det hvide ved hurtig af kjøling. 
Graat rujern anvendes til almindeligt støbegods, hvidt rujern 
hovedsagelig til fremstilling af smedejern og staal, hvortil dog ogsaa 
nu benyttes graat jern. 
