181 
Hvad de iagttagne fornemmelser selv angaar, saa synes disses art 
at være afhængig af polernes stilling. Særlig hos de personer, som 
havde følelsen af et kjøligt vindpust, var der i denne henseende forskjel, 
idet luftdragets retning afhang af polernes stilling til fingeren. 
Ved den fig. 2 illustrerede polstilling indtraadte følelsen af luftdrag, 
uden at dettes retning kunde bestemmes. Stilledes derimod magneterne 
som i fig. 3, saaledes, at to og to ensbenævnte poler stod korsvis lige 
overfor hinanden, saa tog luftdragsfornemmelsen en bestemt retning. Og 
denne retning var forsaavidt afhængig af polernes stilling, som det 
kjølige pust, naar nordpolerne laa tilhøire og tilvenstre for fingeren, 
i regelen føltes som gaaende fra legemet udover mod fingerspidsen; 
Bragtes derimod sydpolerne i denne stilling, var luftdragets retning den 
modsatte d. v. s. fra fingerspidsen ind mod legemet. 
Af disse iagttagelser følger altsaa med sikkerhed, at der bestaar en 
direkte magnetisk ind virkning paa legemet, og det synes endog, som 
om magneternes forskjellige poler her er af forskjellig virkning. 
Ogsaa i en anden henseende viste magneternes stilling til fingeren 
sig af betydning. Stilledes nemlig magneterne, som i fig. 2, var fornem- 
melserne sterkere end ved stillingen i fig. 3, hvad der i første øjeblik 
synes uforklarligt, men er forstaaeligt, naar man tager udbredelsen af 
den magnetiske paavirkning i det indre rum (de »magnetiske kraftlinjers« 
retning) i begge tilfælde i betragtning. 
Paa disse detaljer, som kan findes i Gesmanns bog, kan vi ikke 
her gaa ind. Vi vil kun, før vi slutter beretningen om disse merkelige 
fænomener, anføre lidt af, hvad Gesmann siger angaaende de forsigtig- 
hedsregler, som maa iagttages ved saa fine forsøg som disse, ved hvilke 
forsøgsindividernes indbildning og fantasi spiller en saa væsentlig rolle 
og saa yderst let kan give anledning til ufrivillige feiltagelser. 
»Som første og vigtigste grundsætning maa ved saadanne undersø- 
gelser fastholdes, at vedkommende personer før eksperimenterne ikke har 
nogensomhelst anelse om, hvad slags forsøg der skal gjøres med dem, 
og at man overlad er ganske til dem selv at udtale sig om de for¬ 
nemmelser, de har. Allerede ved det blotte spørgsmaal »hvad føler 
De?« eller »føler De noget?« kan hyppig lægges grunden til skuffende 
indbildninger hos vedkommende individer. 
Videre bør der gjøres gjentagende kontrolforsøg med umagnetiske 
hypnoskoper, som i det ydre fuldstændig ligner de magnetiske — na¬ 
turligvis uden at forsøgsindividet er kjendt med apparaternes forskjellighed. 
For endvidere at undgaa virkningen af den fra staalet udstrøm- 
mende kulde bør eksperimentet ogsaa foretages med et ens konstrueret 
omtrent til legemstemperaturen ophedet instrument.« 
