184 
alle 10 ben, synes smerten at lamme refleksvirksomheden og det er kun 
yderst sjeldent, at alle ben amputeres, men lader man dyret hvile en tid 
og komme sig noget og saa igjen klipper, kan man faa det til at am¬ 
putere samtlige ben; og endnu sikrere, om man for hvert klip venter, 
til krabben har amputeret det allerede klippede ben. Klipper man 
samtidigt et mindre antal, f. ex. 5 ben, saa hænder det oftere, at samt¬ 
lige klippede ben amputeres. Evnen til at udføre denne amputation er 
forskjellig hos forskjellige arter af krebsdyr, og synes at være afhængig 
af muskulaturens styrke. Mange amputerer ogsaa sine klør, naar der 
øves vold mod dem. 
Der kan ikke være tvil om, at denne evne er meget nyttig for 
dyrene i deres kamp for tilværelsen. Om en krabbe paa flugt blir 
fakket i et ben, lader den fienden beholde dette ben og løber sin vei, 
og da operationen udføres uden blødning, har den ingen skade af den. 
Efter Leon Frédéricq og H. de Varigny . 
Skarlagensfeberen. I London iagttoges for et par aar tilbage, at 
skarlagensfeberen stadig holdt sig til visse bestemte kvarterer. Af de 
medicinske autoriteter foretoges i den anledning undersøgelser, som 
syntes at vise, at der fandtes en vis sammenhæng sted mellem kon- 
sumptionen af melk fra en bestemt farm ved Hendon og sygdommens 
optræden. Imidlertid var det ikke al melken derfra, som kunde 
paavises at være smittebærer, men melken fra visse bestemte kjør. 
Ved nærmere undersøgelser viste det sig da, at disse led af en særegen 
sygdom, der ytrede sig, ikke alene ved bylder paa yveren, saare og 
hudløse steder paa forskjellige dele af kroppen, men ogsaa ved syg¬ 
dom i de indre dele, særlig lunger, lever, spleen og nyrer, ganske som 
i akute tilfælde af skarlagensfeber hos mennesket. Og endvidere fandtes 
det, at denne hudsygdom var smitsom og ved indpodning kunde over¬ 
føres paa friske kalve, hos hvilke de samme fænomener optraadte; ende¬ 
lig opdagedes ogsaa mikrokokker (d. v. s. runde bakterier) af en 
eiendommelig slags, der kunde dyrkes paa forskjellige næringsvædsker 
og som, naar de derfra overførtes paa kalve, fremkaldte en sygdom, 
som i alle symptomer lignede den ovenfor omtalte kosygdom samt 
menneskets skarlagensfeber. 
Herved var altsaa afgjort, at der hos kjør forekommer en smitsom 
sygdom, der meget ligner skarlagensfeber, men det var dog endnu ikke 
bevist ved forsøg, at begge var samme sygdom, og at den ene kan 
fremkalde den anden eller rettere, at skarlagensfeber hos mennesker 
fremkalder den beskrevne kosygdom — det modsatte eksperiment kan 
man jo ikke udføre. 
Dette bevis er nu givet af den samme forsker, hvem de refererede 
undersøgelser skyldes, nemlig dr. Klein, professor ved »the Medical 
School of St. Bartholomew’s Hospital« i London. Klein fandt nemlig 
for det første, at i akute tilfælde af skarlagensfeber hos mennesket fore 
kom der i blodet en bakterie (mikrokok), som ved dyrkning paa kun¬ 
stige næringsvædsker i enhver henseende viste sig at være identisk med 
den, han havde fundet hos kjørene paa Hendon. BaDerierne — skar- 
lagensfeberbakterien kan man vel kalde den — var ikke tilstede i 
blodet i meget store mængder, men de var der dog og kunde i adskillige 
