201 
Det norske smedejern har, som bekjendt, altid været særdeles 
■vel anseet. Norges produktion af smedejern udgjorde: 
1880 .400 tons 
1881 .712 » 
1882 .400 » 
Allerede i midten af forrige aarhundrede var det vanskelig^ 
lor de engelske jernverker at skaffe tilveie den til herdferskningen 
fornødne mængde trækul, og man bestræbte sig derfor ivrig for 
at faa disse erstattet af mineralsk brændsel. Det viste sig imidler¬ 
tid snart, at det ikke lod sig gjøre at ombytte trækullene med 
kokes, naar man bibeholdt ferskning i herd, hvor jernet kom i 
direkte berøring med brændselet; thi baade den i koksen inde- 
holdte aske og navnlig det indeholdte svovel vilde optages af jernet 
og gjøre dette ubrugeligt, eller i hvert fald meget slet. Stillingen 
.blev nu i aarenes løb i høi grad kritisk for de engelske jernverker. 
Da var det, at en englænder, Henry Cort i 1784 opfandt en 
ny ferskningsmethode — puddlingsmethoden —, baseret paa anven¬ 
delsen af stenkul, men saaledes, at kun disses flamme blev benyt 
let til jernets ophedning, hvorved askens og navnlig svovelets skade¬ 
lige indflydelse blev hævet. Denne opfindelse maa betragtes som 
æpokegjørende i jernindustrien; Englands overherredømme i denne 
ibranche var befæstet for lange tider, og kun ved denne opfindelse 
iblev det muligt at producere den enorme mængde jern, som de 
Ikommende tider krævede, og som den gamle herdferskning umu¬ 
lig kunde have præsteret, selv om alle skove i de jernproduce- 
rende lande var bleven brændt til trækul. Uden denne opfindelse 
vilde verden maaske have havt et noget andet udseende end nu; en 
meget stor del af det jernbanenet, som nu gjennemkrydser landene, 
vilde maaske neppe have eksisteret; de fleste jernbaneskinner er i 
flivert fald forfærdiget af jern, fremstillet ved puddling. 
Den omtalte ferskning linder sted i en flammeovn (se fig. 2), be- 
:staaende af et ildsted (i), en skaalformig herd (h) og en skorsten (s). 
Fra ildstedet, hvor der altsaa fyres med stenkul, slaar flammen 
henover herden, hvorpaa man gjennem en aabning har indbragt det 
rujern, som skal omdannes til staal eller stangjern. Naar rujernet 
er begyndt at blive mygt, blir det kraftig bearbeidet med jern- 
stænger af form som et syvtal, hvilke arbeideren udvendig fra an¬ 
bringer gjennem aabninger i sidemuren. Denne bearbeidning kal- 
