2l6 
denne maade for sælis, da de paastaar sælen skal foretrække den til 
at lægge sig op paa. Jeg holder det ikke for saa usandsynlig, da der 
antagelig med denne rige algevegetation ogsaa følger en rig forekomst 
af de dyrearter, som tjener sælen til næring. 
Ved hjelp af disse alger fik vi altsaa forklaret denne sneens rød¬ 
brune farve; men hvordan skal nu sneens øvrige urenlighed forklares? 
Jeg mener her blir ei mere end en forklaringsmaade sandsynlig, og det 
er simpelthen den, at det er støv fra luften, der ved de idelige snefald 
bringes ned paa isens overflade. Idet nu her igjen sneen atter smelter, 
især under solens indvirkning om sommeren, og naar saa dette aar efter 
aar stadig gjentages, da samles alt dette støv fra de mange snefald 
sammen og bedækker den tilbageblevne sne eller is paa de isflag, der 
tilsidst finder ned paa sydligere bredder. Denne forklaring synes ogsaa 
rimelig af den grund, at det isærdeleshed er svære og mægtige isflag, 
som røber en høi alder, der udmærker sig ved sin smudsige sne. At 
luften selv i de arktiske egne maa indeholde en del støv, kan man 
neppe være i uvished om; de atmosfæriske fenomener, der optraadte 
efter det sidste store udbrud paa Sumatra, vil være tilstrækkelig til at 
godtgjøre dette, om det forøvrigt skulde være nødvendigt. At imidlertid 
drivisen som opsamler og transportør af atmosfærisk støv, maa spille 
en rolle i geologisk henseende, anser jeg som givet. At beregne det 
endelige resultat af dens virksomhed blir imidlertid ingenlunde let. Vist- 
nok ved vi omtrentlig paa hvad høider den største masse drivis smel¬ 
ter, men resultatet er dog ikke hermed givet; thi det paa isen samlede 
atmosfæriske støv er saa fint fordelt, at det visselig vil vare lang tid 
før det naar havbunden, og det vil af havstrømmen sandsynligvis være 
ført afsted i næsten uberegnelige strækninger; vi ved jo, hvor længe det 
kan holde sig svævende i luften. 
Tegn, der tydede paa, at drivisflag havde været nær land, kan jeg 
blot huske en eneste gang at have iagttaget, idet jeg nemlig paa bunden 
af nogle dybe huller i et isflag fandt nogle smaa stene af størrelse som 
ærter eller smaa nødder; de var afslebne og afrundede og syntes at 
skrive sig fra en eller anden strandbred. 
Større stene fandt jeg aldrig antydning til paa drivis eller havis, 
derimod fandt jeg sten i mængde paa et isfjeld. 1 ) Den af Friherre 
No r dens kj old fremsatte teori, at det skulde være drivisen eller »stor- 
isen«, som væsentligst skulde besørge ruliestenstransporten, kan jeg ifølge 
egne iagttagelser lige saa lidt som Eberlin gaa med paa. 
At Eberlin oftere har fundet sten paa drivisen end jeg, er jo 
meget naturligt, da den is han for en væsentlig del har havt anledning 
til at undersøge, har været saadan, der muligens i længere tid har 
drevet ned tæt inde langs kysterne af Grønland, ja, som tildels maaske 
stammer herfra, medens jeg kun har seet isen længere til havs, midt 
ude i polarstrømmen, hvor meste parten af den maa have en betyde¬ 
lig fjernere oprindelse fra et eller andet sted af polarhavets overflade, 
og hvor den kun undtagelsesvis kan have berørt noget lands kyster. 
Fridtjof Nansen. 
1 ) Som beskrevet i »Nyt Magazin for Naturv.« Bd. 28. 
