223 
Robert Ridgway’s Nomenclature of Colors for Naturalists, 
and Compendium of Useful Knowledge for Ornitholo- 
gists. Boston, Little, Brown, and Company, 1886. (129 pp. 
-j- 17 planche, hvoraf 10 farvelagte). 4 dollars. 
En af de største vanskeligheder i den beskrivende zoologi be- 
staar i mangelen paa nøiagtighed i farvebetegnelserne. At sige, at en 
fugl er brun, lysebrun, mørkebrun, rødbrun, brunrød, eller lignende, 
giver kun et høist ufuldkomment begreb om dens egentlige farve, og 
hvor forskjellen mellem to arter kun bestaar i en ubetydelig afvigelse i 
farvetonen, er det ofte næsten umulig!; at bestemme en af dem fra be¬ 
skrivelsen alene, selv om baade beskriveren og den, som benytter hans 
beskrivelse, forstaar netop den samme farvetone ved den betegnelse, 
som er anvendt. Endnu værre er det, at neppe to mennesker bruger 
navnene paa farverne og deres nuancer i nøiagtigt den samme mening, 
og en anden ulempe er, at hvor man maa benytte beskrivelser, affattede 
i fremmede sprog, de almindelige ordbøger sjelden giver nøiagtige over- 
sættelser af farvebetegnelserne, hvis de overhovedet har dem. 
Gjennem tiderne har der været forsøgt de forskjelligste midler for 
at komme ud over disse vanskeligheder. Gang efter gang læser vi om 
forslag til at fremstille farvekarter og lignende; gang efter gang ser vi, 
at lærde selskaber nedsætter komiteer, for at finde ud, hvad der lader 
sig gjøre; men vanskelighederne har altid været for store, og der er 
aldrig kommet noget ordentligt ud af det. 
Det er derfor med stor glæde, vi hilser Ridgway’s »Nomencla- 
ture of Colors« velkommen. Ridgway — en bekjendt beskrivende 
zoolog — anlagde først til privat brug en samling af farver, som han 
benyttede ved sine beskrivelser, og den nytte, han havde af disse farve- 
tavler, bestemte ham til at offentliggjøre dem i en for alle tilgjængelig 
form. En væsentlig betingelse for at det skulde lykkes, var, at han 
maatte finde farver, der er absolut standhaftige. Ridgway an¬ 
lagde derfor en enorm samling af farver fra de bedst farvefabrikanter i 
Europa og Amerika, og efter at have eksperimenteret med dem alle, 
valgte han et begrænset antal, ved hvis hjælp alle de nødvendige nuan 
cer kan fremstilles, som i haandkolorerede skalaer indeholdes i hans bog. 
For at gjøre farveskalaerne endnu nyttigere, har forfatteren ogsaa 
givet en sammenlignende farve-ordbog i ikke mindre end 7 sprog, nem¬ 
lig latin, engelsk, tysk, fransk, italiensk, spansk og ogsaa norsk. 
Vi for vor del kan ikke tvile paa, at man bør slutte sig til 
Ridgway’s betegnelser for de forskjellige farver, for at man kan faa 
faste betegnelser for disse, og det selv om enkelte af betegnelserne ikke 
skulde passe til hvad man er vant til. Farvebetegnelserne er jo altid 
vilkaarlige, og vi tror, man kan være gjennemgaaende meget tilfreds 
med den maade, hvorpaa forf. har løst sin vanskelige opgave, og den 
»standard of colours« han har opstillet. L. S. 
Vandstandsobservationer. IV Hefte. Udgivet af den norske 
Gradmaalingskommission. Kristiania 1887. 
At havet regelmæssig hæver og sænker sig, det fænomen, vi kalder 
flod og ebbe, og at disse bevægelser væsentligt skyldes maanens og 
solens tiltrækning paa jorden, er almindelig kjendt. Det nærmere stu¬ 
dium af vandstanden paa et sted til forskjellige tider viser imidlertid at 
