224 
der, ved siden af maanens og solens indflydelse, for hvert enkelt sted, 
er en hel del andre omstændigheder, som griber bestemmende ind. En 
nærmere paapegen af disse omstændigheder og en vurderen af deres 
betydning har ikke alene en praktisk betydning, til bestemmelse af de 
forskjellige steders havnetider, men har ogsaa stor theoretisk interesse. 
Et spørgsmaal til hvis løsning rækker af nøiagtige vandstandsobser- 
vationer er uundgaaelig nødvendigt, er spørgsmaalet om hvorvidt for¬ 
holdet mellem land og hav i Norge holder sig uforandret gjennem 
tiderne, eller om det er saa, som alt tyder paa, at Norge langsomt 
hæver sig mere og mere op af havet. 
Den fremgangsmaade, man tidligere har benyttet, at indhugge mær- 
ker ved de steder, hvortil våndet til en given tid stod, og saa efter 
aars forløb igjen at undersøge disse mærkers stilling, for paa den maade 
at komme efter, hvorvidt der i mellemtiden havde fundet en hævning 
eller sænkning sted, giver ingen paalidelige resultater, al den stund man 
ikke kjender vedkommende steds midlere vandstand og hvilke omstæn¬ 
digheder, der øver indflydelse paa denne. Regelmæssige og gjennem 
lange tider udførte vandstandsmaalinger er det eneste, som her kan føre 
til et paalideligt resultat. 
Foreliggende hefte af vandstandsobservationer indeholder saadanne 
for 6 steder. Studerer man lidt nærmere de lange talrækker, vil føl 
gende almindelige resultater fremstille sig: 
Tidsforløbet fra en kulmination af maanen til nærmeste høivand og 
lavvand viser sig at være mindst ved Kabelvaag. Det viser sig mest 
jevnt og regelmæssigt ved Vardø og Bergen medens det, som rimeligt 
kan være, ved det i bunden af en lang fjord liggende Kristiania, er 
underkastet betydelige variationer. 
Middelvandstanden har for Bergens vedkommende sit maximum i 
decbr., sit minimum i marts. I Vadsø falder minimum i april, maxi¬ 
mum i slutten af aaret. For de andre steders vedkommende er forhol¬ 
det underkastet uregelmæssigheder. 
Vindretningens indflydelse paa vandstanden er naturligvis meget 
lokal og selv for samme sted kan en regel kun fremgaa af lange 
observationsrækker. Af foreliggende hefte fremgaar det, at ved Oskars- 
borg følger høi vandstand med SV. og SSV., lav vandstand med N.— 
NØ. Ved Bergen følger høi vandstand med sydvestlige vinde. For¬ 
skjellen mellem lavvand og høivand er mindst i Kristiania 0,283 m. °g 
tiltager alt eftersom man kommer mod V. og N. Saaledes er den 
Stavanger 0,426 m., i Bergen 0,982 m., i Kabelvaag 2,03 m. 7 i Vardø 
2,18 m. 
Publication der Norwegischen Commission der Europæischen 
Gradmessung. Geodåtische Arbeiten. Flefte V. 
Foreliggende hefte er det femte af de geodætiske publicationer fra 
denne commission. I dette er beregnet beliggenheden af og den indbyr- 
des afstand mellem de i geodætisk henseende vigtigste punkter inden land¬ 
stykket mellem Kristiania, Kongsberg, Gausta i Thelemarken og Spaatind, 
Næverfjeld og Høstbjørkampen ved Mjøsens nordende. De fleste obser- 
vationer er udført af professor C. Fearnley sammen med observator 
Geelmuyden, beregningerne af oberstløitnant i generalstaben Haffner. 
