2 34 
tal, medens de paa andre intet indtryk gjør. I det hele er hypno¬ 
sen kun en eiendommelig form eller variation af den naturlige søvn: 
det vil saaledes sees, at den hypnotiske tilstand, der fremkaldes 
ved at se stivt paa en ting og høre en monoton lyd, har megen 
lighed med den søvnighed, hvoraf man overfaldes ved at sidde og 
stirre og høre paa en kjedelig taler. Ligesom man hypnotiseres ved 
sanseindtryk, saaledes vækkes man af søvnen ved saadanne; almin- 
deligvis er det nok at blæse paa øielaagene eller skvætte lidt vand 
paa dem. Der nævntes ovenfor hypnogene punkter: dette vil sige, 
at der hos en del mennesker findes steder, fornemmelig ved ledene 
og i hovedet, paa hvilke et tryk fremkalder søvn; i modsætning 
hertil findes der andre punkter, paa hvilke et tryk fremkalder op- 
vaagnen af søvnen. Man kan ogsaa vække et hypnotiseret menne¬ 
skes ene halvdel, naar man blæser paa det ene øielaag og beskytter 
den andre halvdel af ansigtet mod lufttrækket. 
Det er ikke alene ved sanseindtryk, man kan hypnotisere, men 
ogsaa ved psykiske indvirkninger. Det gaar saa meget lettere, jo 
oftere vedkommende før har været hypnotiseret; en vis F a r i a hyp- 
notiserede folk ved simpeltvæk at kommandere: sov! Saadant lyk¬ 
kes som regel ikke den første eller de første gange; men naar ved¬ 
kommende har været hypnotiseret flere gange kan ofte kun en by¬ 
dende gebærde bringe dem til at sove ved indskydelse, idet man 
siger til dem, at til den og den tid skal de falde isøvn. Det er da 
rimeligvis den levende forestilling om en eller anden hypnotiserende 
indflydelse, der fremkalder hypnosen ligesom i følgende tilfælde. 
Man havde sagt til en hypnotiseret, at hun, naar hun var vaagen, 
vilde se en elektrisk lampe i et hjørne af værelset. Hun blev væk- 
ket og sad roligt samtalende, da man bad hende se hen i det 
betegnede hjørne. Hun gjorde saa og faldt straks igjen i hypnose 
ved synet af den elektriske lampe, som slet ikke fandtes. 
Charcot og hans elever har nu gjort sine forsøg fornemmelig 
med nervøse, hysteriske kvinder; og det er derfor et spørgsmaal, 
om det, som gjælder for deres vedkommende, ogsaa gjælder for 
andre mennesker. Som allerede bemerket er tilbøieligheden til 
hypnose meget forskjellig hos forskjellige mennesker, og man kunde 
kanske antage, at vedkommende maatte være specifikt disponeret for at 
kunne hypnotiseres, og at der fordredes en eiendommelig tilstand af 
nervesystemet hertil, en vis grad af saakaldet nervøsitet. Dette synes 
