243 
det vistnok i sin helhed for en større del af den sydostlige del af 
vort land. 1 ) 
Et udmerket eksempel paa en saadan bygning fandt jeg i 
Fredriksstads umiddelbare nærhed, i det saakaldte St. Hans-Berg, 
hvor en tunnel gjennem fjeldet gav udmerket anledning til studium 
af den indre bygning. 
Fjeldet bestaar af granit. Slettesystemet sees af tegningen. 
Paa en strækning af 6o' midt inde i fjeldet var der ikke af mine- 
arbeiderne paatruffet en eneste slet. 
Som fremkomne ved en saadan gjennemsætning af sprækker i 
jordoverfladen, dels tørrings-, dels afkjølingssprækker og ved atmo- 
sfæriliernes, de rindende vandes og isens denudation kan vi tænke 
os en hel del smaadale og smaakupper fremkomne. Men disse for¬ 
hold rækker ikke til for at forklare de store ujævnheder i vort lands 
overflade. 
Vi kommer da at betragte en anden fremtoning, foldningen. 
Foldningen er et fænomen, som synes at have været upaaagtet 
af geologerne, ialfald hertillands, til 1854. Det forekommer nu os, 
som saa tydelig kan se foldningen lagt tilskue i veiskjæringernes 
aabne snit, merkeligt, at man saa længe gik blinde for dette forhold; 
men undersøgelserne var tidligere ganske anderledes end nu. 
Naar man læser Keilhaus Gæa Norvegica og læser om »de 
steilt mod N. heldende Lag«, naar man ser alle de iagttagelser, 
hvorpaa denne opfatning grunder sig, og naar. man saa betænker, 
hvilken skarp iagttager, K e i 1 h a u dog ellers var, undres man. . Men 
*) Se iøvrigt Geol. For. i Stockholm Forh. Bind IV. Stockholm 1878—-79 
pg. 486. Chr. Vid. Selsk. Forh. 1881 no. 9. (»Nogle bemærkninger om granit» 
af L. Vogt.) Nyt mag. f. naturv. Bind 28 pg. 139. (Hans Reusch: Geologiske 
notiser fra Kristianiaegnen.) 
16* 
