244 
man vil forstaa det, naar man kjender iagttagelsesmaaden. Observa- 
tionen var rigtig paa stedet, men selve valget af steder førte til feil¬ 
slutning. 
De ældres reisebeskrivelser, saaledes ogsaa Hausmann's og 
L. v. Buchs, var affattede i dagbogsform, og de videnskabelige 
iagttagelser laa spredte omkring mellem andre slags reiseoptegnel- 
ser. Man fulgte en forud afstukken rute, som man saa beskrev og 
hvad man traf paa denne. Ordenen var derfor tilfældig, og mødte 
man paa sin vei først en bergart, f. eks. porfyr og saa senere en 
anden f. eks. granit, saa sammenlignede man disse, om de end ikke 
havde noget med hinanden at skaffe. 
Hisinger affattede sin reisebeskrivelse landskabsvis —det var 
et fremskridt. Men lad os se, hvorledes der observeredes, og Keil- 
hau støttede sin anskuelse om de steilt mod N. heldende lag til 
ikke mindre end henved 3000 iagttagelser. Jo, man observerede 
langs veiene, som bugtede sig indimellem folderne; man kj endte 
dengang ikke til sprængninger tversigjennem, og saaledes kom man 
til sine feilslutninger. Første gang man gik tversover en fjel dryg i 
de af folder gjennemsatte egne og paa sin vei noterede folderne, 
saa man fenomenet. 
Om man tidligere blev var afvigelser i faldretning og faldvin- 
kel, noterede man de enkelte iagttagelser og tog saa af disse mid¬ 
deltal. Dette bidrog ogsaa i høi grad til at vildlede. 
Nu har man erkjendt foldningen, og den ligger tydelig i dagen 
paa mangfoldige steder i vort land. Gaar man i Kristiania fra Ura- 
nienborg ned til universitetet, vil man paa sin vei passere flere folder. 
Uranienborghøiden er et hvælv, og foldningen ligger nu klart i 
dagen ved veiskjæringen der. Ikke saa iøinefaldende, men dog tyde- 
ligt nok, viser folderne sig i inkognitogade, i grottebakken og flere 
steder. Var man blevet fortrolig med dette forhold, viste det sig 
tidligere udpræget endog i den maade, paa hvilken strøget fra Hæg- 
dehaugen ned mod universitetet blev bebygget. De steder nemlig, 
som først optoges af bygninger, var hvælvene, hvor der var nær¬ 
mere til fast grund, medens fordybningerne i foldningen med sit dy- 
bere jordsmon indtoges af haver. Efterhvert som bebyggelsen er 
skredet frem, er dette forhold mere og mere udvisket. 
Et andet snit, i hvilket foldningen træder særdeles tydeligt frem, 
findes ved Randsfjordens østlige side. 
