247 
allersidste tid, da et fransk hus har faaet sig patenteret en fremgangs- 
maade til forædling af spiritus ved ozonholdig surstofgas. Det er ikke 
usandsynligt, at denne fremgangsmaade kan have en fremtid for sig og 
at den særlig i vort land, der har saa rige elektricitetskilder i de tal- 
rige vandfald, kan vise sig praktisk og billig, og vi tinder derfor at 
burde omtale fremgangsmaaden lidt nærmere. 
Vi maa da forudskikke nogle ord om, hvorledes ozon eller rettere 
ozonholdigt surstof i det større kan vindes. Ved at lade en elektrisk 
funke slaa gjennem et lukket rør med surstof faar man nemlig kun 
ringe mængder, og ogsaa af andre grunde er apparater, baserede paa 
den fremstillingsmaade, upraktiske. Bedste resultater opnaaes ved at 
lade den elektriske udladning tinde sted uden funke gjennem det 
rum, som indeholder surstof. Et apparat, som kan anvendes hertil, er 
af bildet i fig. i (betydelig formindsket). Apparatets væsentligste dele 
er to spiraler af aluminiumtraad, adskilte ved et glasrør saaledes, at 
den ene spiral ligger inde i glasrøret, mens den anden er opvundet paa 
ydersiden af det. Hele dette apparat er saa indesluttet i et andet vi¬ 
dere glasrør, gjennem hvilket den surstof ledes, som skal gjøres ozon¬ 
holdig. Begge aluminiumtraade rager ud gjennem dette ydre glasrør og 
ender med to løkker ( a , h), som er forbundne med elektricitetskilden. 
Denne sidste kan enten være en dynamomaskine, accumulatorer eller 
almindelige galvaniske elementer. I alle tilfælde forbindes den ene alu- 
miniumspiral med elektricitetskildens positive, den anden med dens ne¬ 
gative pol, saa der mellem spiralerne foregaar en langsom elektrisk ud¬ 
ladning, der gaar for sig uden synlige funker (»stille udladning«). Den 
surstof, der skal »ozoniseres«, ledes ind gjennem et af rørene c eller d, 
ud gjennem det andet og passerer altsaa mellemrummet mellem det indre 
og det ydre glasrør, hvor den delvis forvandles til ozon og saaledes 
kommer i besiddelse af sterkt oksyderende egenskaber. 
Ved at passere gjennem et enkelt saadant rør er det nu kun 
en meget ringe del af surstoffet, som forvandles til ozon; det meste 
bliver uforandret surstof. Den franske opfinder har derfor fundet paa 
at forbinde tre rør som det i fig. i afbildede. Surstoffet gaar umid¬ 
delbart fra det første rør over i et andet, som staar i forbindelse med 
en ny elektricitetskilde, herfra igjen i et tredie som atter har sine sær¬ 
skilte bakterier. Mere end tre anvendes ikke, da man har fundet at 
et fjerde eller femte rør ikke forøger ozonmængden noget væsentlig. 
Efter gjennemgangen gjennem de tre rør endelig ledes det ozonrige sur¬ 
stof ned i et fad fyldt med den spiritus, som skal renses og forædles. 
Surstoffet og ozonen bobler igjennem vædsken og oxyderer dens skade¬ 
lige bestanddele, idet endel af ozonen forbruges. Imidlertid forbruges 
ikke al ozonen. Efter gjennemgangen gjennem det første kar opfanges 
derfor surstoffet igjen og presses i bobler gjennem et andet og tredie 
spiritusfad. Derefter er der væsentlig kun surstof tilbage, ingen ozon 
mere. Men surstofgasen er i og for sig et værdifuldt stof og nyttig¬ 
gjøres ifølge det franske patent endnu adskillige gange, idet det paany 
maa passere en saadan kombination af ozonfrembringende rør som oven¬ 
for beskrevet og derpaa atter gjennemløbe en ny serie af brændevins- 
fade. Denne ozonisering kan saagar gjentages endnu en tredie gang, og 
saa endelig ledes surstoffet atter tilbage til begyndelsen af apparatet, hvor 
