26 o 
saa en virkelig gjenstand. Det er temmelig let ved disse forsøg at 
beskytte sig mod fusk af den hypnotiserte, da denne i regelen ikke 
kjender til de optiske instrumenters virkninger, og disse desuden 
kan bringes foran hans øine saaledes, at det er umuligt at se, i 
hvilken * stilling de befinder sig. Alle disse fenomener forklares bedst 
derved, at den hypnotiserte paa enhver gjenstand, hvor han ser et 
imaginært billede, har lagt merke til et eller andet lidet kjende- 
merke, der stadig indtar den samme stilling til det imaginære billed; 
naar dette kjendemerke forandrer plads, vil ogsaa billedet forandre 
plads. 
Lidt efter lidt svinder en hallucination, og det viser sig, at 
jo længere tiden skrider, desto længere tid tager det for vedkom¬ 
mende at angive det tidspunkt, da hallucinationen viser sig. Afmer- 
kede man paa en sort cylinder, der dreiedes rundt, en hvid stribe 
og lod et menneske angive, naar den hvide stribe blev synlig, der¬ 
ved at det trykkede paa et elektrisk apparat, saa tog dette i det un- 
dersøgte tilfelde o".i8. Hypnotiserede man dernæst vedkommende 
og bad ham ved indskydelse se en hvid stribe paa cylinderen, saa • 
tog det først 0^.23 for ham at angive at han saa den; 24 timer senere 
tog det i".02 og 48 timer senere 1L114. Dette kan forklares 
ved, at der forløber nogen tid, før synet af kjendemerkerne fretn- 
kalder hallucinationen, og at eftersom indskydelsen med tiden taber 
i kraft blir dette tidsrum længere og længere. 
Som yderligere vidnesbyrd om, at det er disse kjendemerker 
der vækker den hallucinatoriske forestilling, kan følgende eksempel 
tjene. En kvinde i Salpetriére var hypnotiseret, og man viste 
hende et fotografi af et landskab i Pyrenæerne og sagde hende, 
at det var et billede af hende selv i nøgen tilstand. Efterat hun 
varvækket og saa fotografiet igjen, rev hun det istykker. Der fandtes 
imidlertid kopier af det, og hver gang hun fik se en af dem, saa 
hun sit eget nøgne billede og det lige indtil 2 aar efter, uagtet man 
flere gange forsøgte paa at faa hendes opmerksomhed vakt for, 
hvad fotografiet egentlig forestillede. Hun saa dog intet andet der¬ 
ved end de ting, der gjenkaldte den engang indskudte hallucination 
i hendes erindring. Man har ogsaa forsøgt paa at fotografere det 
papir, paa hvilket en hypnotiseret saa et portræt, og engang lyk- 
kedes det at fremkalde den samme hallucination ved fotografiet som 
ved papirstykket. Der er efter denne betragtningsmaade en bety- 
delig lighed mellem hallucinationer og illusioner. Ved en illusion 
