ser man en vis gjenstand anderledes, end den er; man kan f. eks. 
lade en hypnotiseret se en mand som en hund, og alle de bevæ- 
gelser, manden gjør, vil den hypnotiserte tilskrive en hund. (Man 
lod engang en hypnotiseret kvinde se en mand som amme; hun 
fulgte hans bevægelser med megen interesse, og da han løftede ar¬ 
mene i veiret, raabte hun ivrig: »Er det saaledes, De behandler barnet; 
vil De da dræbe det?«) Den samme rolle, som gjenstanden spiller 
for den illusionerede, spiller kjendemerkerne ved gjenstandene for 
den hallucinerede. Denne theori om kjendemerkerne kan ogsaa 
finde sin anvendelse paa de hallucinationer, som efter indskydelse 
først indfinder sig længere tid efter. Bernheim hypnotiserede en 
sergeant og spurgte ham, hvilken dag han skulde være fri i den første 
uge af oktober. »Onsdagen«, svarede han. »Vel«, sagde Bernheim, 
»den første onsdag i oktober skal De gaa til dr. Liébault, der vil 
De træffe republikens præsident, som vil give dem en medalje og 
pension«. »Jeg skal gaa der«, svarede sergeanten. Efter sin opvaag- 
nen huskede han intet deraf. Den 3die oktober (63 dage efter ind- 
skydelsen) kom han til dr. Liébault kl. 11 om formiddagen, gik 
uden at ænse de andre tilstedeværende lige hen til dr. Liébault 
og gjorde en dyb kompliment og sagde: »Ekscellence«. Dr. Liébault 
gik ham imøde, og han rakte haanden ud og sagde: »Tak, Deres 
Ekscellence«. »Hvem taler De til«? spurgte Liébault. »Til repu¬ 
blikens præsident naturligvis«, svarede han. 
Beaunis sagde den 14de juli til en ung pige, som han havde 
hypnotiseret, at hun den iste januar vilde se ham komme i visit 
kl. 10 form. og ønske hende et godt aar. Dette skede ogsaa, 
skjønt Beaunis den iste januar var fraværende fra byen. 
I begge disse tilfælde kan man tænke sig, at den første onsdag 
i oktober og den iste januar ligesom har tjent som kjendemerke 
for at fremkalde hallucinationen. Denne forklaring er selvfølgelig 
ikke utvilsom, men ialfald lige saa sandsynlig som den, at den hyp¬ 
notiserte skal kunne maale tiden uden at tænke derpaa; det er 
nemlig at lægge merke til, at den hypnotiserte ikke tænker paa ind- 
skydelsen før i samme øieblik, den gjør sig gjældende. Vi ved jo 
ogsaa, at vi ved en knude paa lommetørklædet og andre lignende 
smaating kan mindes ting, som aldeles ikke staar i nogen forbindelse 
med knuden. 
Vi har ovenfor seet, at man med de hallucinatoriske billeder 
