278 
Omtrent i midten af landet gaar der ilden afbrydelser en stor vand- 
vei helt rundt kloden. I de bredere dele er den omtrent 70—£0 mil. 
Ligeløbende med og nord for denne gaar en anden, men kun 10 mil 
bred kanal. 
Paa den sydlige halvkugle strækker sig to belter af landmasser, som 
løber parallelt med hovedmassen. 
Mellem æquatorialegnene og de tempererede sydlige bredder er der 
endel indhave, som adskilles fra hverandre ved halvøer gaaende i ret¬ 
ningen NV—SO. 
Hvad der er særlig eiendommeligt for landmasserne paa Mars er, 
at de ligger samlede væsentlig under æquator og at de ved talrige 
kanaler er udstykket i en mængde øer og ikke, som paa jorden, er 
samlet i store sammenhængende masser som vore verdensdele. 
Kanalerne iagttoges først af Schiaparelli 1877, men deres til¬ 
værelse droges flere gange i tvil. Senere iagttagelser i 1879—82 og nu 
sidst i 1886 har bragt denne tvil til at forsvinde, og det har endog 
lykkedes at paavise dannelsen af nye kanaler, idet enkelte af de tidli¬ 
gere kjendte har fremtraadt som dobbeltkanaler. I 1886 lykkedes det 
Perrotin, bestyrer af observatoriet i Nizza, først tydeligt at erkjende 
en af kanalerne. Under den tid, i hvilken man kunde anstille iagttagel¬ 
ser, fra slutten af marts til midten af juni, saa man endnu mange flere. 
Kanalerne danner ifølge Perrotin et net af linjer i Mars’s æquatorial- 
strøg. De gjennemskjærer kontinenterne i alle retninger og forbinder 
begge hemisfærers have, ligesom de staar i indbyrdes forbindelse med 
hinanden. De skjærer hinanden under de forskjelligste vinkler og viser 
sig paa planetens overflade som mere eller mindre mørke, graa linjer. 
Nogle strækker sig med en bredde af 120 kilometer i en længde af 
4800 kilometer. Flere af dem erkjendtes som dobbeltkanaler, idet to 
og to kanaler løb aldeles parallelt med hverandre. 
Opdagelsen af dobbeltkanaler, som det lykkedes Schiaparelli at 
gjøre i 1882, giver beviset for, at kanalerne i virkeligheden tjener til 
afløb for vandmasserne i begge hemisfærers have, og at der i ethvert 
tilfælde indeholdes langt mere vand i dem ved jevndøgnstiderne end 
ved sommer- og vintertid. Som vi ved, er den meste is smeltet kort 
før sommerens begyndelse. Våndet strømmer da fra den halvkugle, 
som gaar sommeren imøde, over paa den anden, og samtidig er vand- 
høiden paa grund af høivandsfænomenet større ved æquator end ved 
nogen anden bredde. Kanalerne, som paa Mars netop, idet de gjen¬ 
nemskjærer de ved æquator liggende landmasser, danner forbindelsen 
mellem begge polarhave, maa derfor ved jevndøgnstiderne være særlig 
vandrige. 
Paa det i 1877 optagne kart over Mars er der, uagtet planeten 
