280 
værende overflade, vilde dette hav faa samme »flaskehalsform«, som er 
eiendommelig for Marshavene. 
Samtidig med, at våndet paa denne maade indsuges, absorberes 
ogsaa luften. Alle stene indeholder luft, og det er bekjendt, hvilken 
møie det koster at befri en sten, selv den tætteste, for luft, naar man 
nøiagtig vil bestemme dens tæthed. De forskjellige stenmasser absorbe¬ 
rer nu luft samtidig med, at de blir vaade og afkjøles, og luftlaget maa 
derfor stadig blive mindre. Det er derfor naturligt, at Mars har en 
langt tyndere atmosfære end jorden. 
Geologien skaffer en slags indirekte bekræftelse paa denne atmo¬ 
sfærens absorption. Det fremgaar nemlig af M. T y n d a 11 s forsøg, at 
en liden forøgelse i vor atmosfæres tæthed eller i den mængde vand- 
damp, den indeholder, vilde være tilstrækkelig til, at solvarmen magasi- 
nerede sig i langt høiere grad, og at den vilde tabes igjen meget lang¬ 
sommere. Følgen heraf vilde være den, at forskjellen mellem klimaterne 
vilde ophøre: en høi og lidet varierende temperatur vilde udbrede sig 
over hele jorden. 
En af de mest fremtrædende eiendommeligheder ved de ældre geo¬ 
logiske perioder er nu netop denne mangel paa udprægede klimater. 
Vi ser deri en bestyrkelse for vor mening om, at luftlaget dengang har 
været meget tættere end nu. 
Mars’s udseende er derimod et billede paa, hvad jorden engang i 
en fjern fremtid vil blive. 
